[5í;

f

/

/•

/

/

/

v

V

i

/

/

/

V

I

v

'!r

,y

■

.

/

/

v

r

\

■

>

s ■

i

>

\

y

Bibliotéka PoMechnik.

K'akowskie|

‘

.1

■

i

/

/

I

f

\

\

%

ě

i

v

Soupis

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH

v království Českém

OD PRAVĚKU DO POLOVICE XIX. STOLETÍ.

VYDÁVÁ

ARCHAEOLOGICKÁ KOMMISSE PŘI ČESKÉ AKADEMII CÍSAŘE FRANTIŠKA JOSEFA PRO VÉDY, SLOVESNOST A UMÉNI.

PODNĚTEM SVÉHO PRVÉHO PŘEDSEDY

tli

f JOSEFA HLÁVKY.

XL.

POLITICKÝ OKRES JÁCHYMOVSKÝ.

NAPSAL

Dr. RICHARD SCHMIDT.

V PRAZE 1913.

Výňatek z proslovu

k Soupisu památek historických a uměleckých v království Českém.

Království Českému pro polohu a přirozené bohatství jeho připadla v dějinách střední Evropy od pravěku vynikající úloha po stránce nejen politické ale i kulturní. Již od časů prvého osídlení nalézáme v Čechách stopy zámožnosti a vkusu, stopy cizích vlivů, které přes přirozené ohraničení země přece tam vnikaly a pak přečasto samostatně se vytvářely. Nebylo motivu v politickém, duševním a uměleckém životě střední Evropy, který by nebyl nalezl v Čechách ozvěny neb i samostatného rozvoje, a jako letopisy hlásají obšírně doby slávy a úpadku politického i duševního, tak i památky umění na všech stranách země živě svědčí o kulturním rozvoji tohoto království i občasném jeho poklesnutí.

Dějiny politické i literní od doby Kosmovy měly své pěstitele i čtenáře; než i to, co umělou rukou, domácí či cizí, bylo vytvořeno, nezůstalo bez povšimnuli. Teprve naší době náleží však zásluha, že soustavněji bádala v oboru historicko-uměleckém; zejména sluší tu věnovati vzpomínku He-brovi, který se svými soudruhy soustavně popsal stavitelské památky historické, dále Mikovcovi a Zapoví, kteří pozornost obrátili na památky umělecké, konéčně Wocelovi, který se prohloubil v minulost předhistorickou. R. 1854 založen při Museu království Českého Archaeologický Sbor, později i časopis „Method" a staly se orgánem pro historii umění výtvarného v Čechách.

Když pak zahájila svou činnost Česká Akademie pro védy, slovesnost a umění, zřízena při ní na základě § 2. lit. e) stanov, pak § § 18. a 50. jednacího řádu Archaeologická kommisse k vědeckému zkoumání v oboru památek uměleckých, historických, písemných i slovesných, jakož i k ochraně těchto památek. Tím založena organisace aktivní s určitým účelem, probádati království České v příčině památek umění výtvarného, stanovití, které památky stavitelské, sochařské, malířské, zlatnické, konvářské a j. dotud se zachovaly, určití — pokud možno — jich vznik a původ, odhadnouti uměleckou a historickou jich cenu a konečně označiti ony památky, na jejichž

%

Soupis

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH

v království Českém

OD PRAVĚKU DO POLOVICE XIX. STOLETÍ.

VYDÁVÁ

ARCHAEOLOGICKÁ KOMMISSE PŘI ČESKÉ AKADEMII CÍSAŘE FRANTIŠKA JOSEFA PRO VÉDY, SLOVESNOST A UMÉNI.

PODNĚTEM SVÉHO PRVÉHO PŘEDSEDY

f JOSEFA HLÁVKY.

XL.

POLITICKÝ OKRES JÁCHYMOVSKÝ.

NAPSAL

Dr. RICHARD SCHMIDT.

V PRAZE 1913.

Soupis

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH

V POLITICKÉM OKRESU

JÁCHYMOVSKÉM.

NAPSAL

Dr. RICHARD SCHMIDT.

SE 6 TABULKAMI A 112 VYOBRAZENÍMI.

V PRAZE 1913.

%»m10

'OL

<32

/^UOTt^

KRAKÓW

Š2!ít*šbn\ci££»

lllJIWb

TISKEM ALOISA WIESNERA V PRAZE,

KNIHTISKAŘE ČESKÉ AKADEMIE CÍSAŘE FRANTIŠKA JOSEFA PRO VĚDY, SLOVESNOST A UMĚNÍ A C. K. ČESKÉ VYSOKÉ ŠKOLY TECHNICKÉ V PRAZE.

i (?

Klrr

'

-iosž M"

PŘEDMLUVA.

Soupis památek města Jáchymova a studium archiválií spadá do i. polovice roku 1909, kdy jsem ještě působil v Jáchymově. Na to byla práce na dlouhý čas přerušena Teprve na podzim 1911 a na jaře 1912 byl zpracován i okres a všechna sebraná látka urovnána.

Zejména v prvním období své práce byl jsem podporován Msgr. kanovníkem Gr. Lindnerem, býv. děkanem a papež, prelátem v Jáchymově, jenž mi nejenom velmi ochotně dal k disposici všechen materiál listinný v děk. archivě, jím probádaný, ale dal mi mimo to i mnohý cenný popud svou hlubokou znalostí místních památek.

Velkým díkem jsem zavázán dále p. Dru Zd. Wirthovi, assistentu Uměl. prům. musea v Praze, za cenné pokyny o formální stránce knihy, poskytnuté mi již během zpracování látky. Později doplnil Dr. Wirth, byv pověřen od Arch. komisse při České Akademii místní revisí rukopisu této knihy, značně literaturu, přidal mnohé památky a illustrace do inventáře, napsal do hesla Jáchymov kapitolu VII. (Mincovna jáchymovská) a uspořádal samostatně české vydání knihy.

Zvláštní dík platí i veled. pánu Dru A. Podlahoví, kanovníku v. v. kapitoly u sv. Víta v Praze, za vlídnou ochotu, projevenou při přijetí knihy Archaeologickou kommissí k vydání.

Konečně budiž vzdán dík všem vysoce důst. farním úřadům a P. T. starostenským a cbecním úřadům v okrese, z nichž zejména sluší jmenovati m. radu v Jáchymově, za porozumění a podporu, s níž jsem se u nich potkal při práci, a všem jednotlivcům, kteří jakkoliv přispěli ke zdaru díla.

Fotografické snímky všechny (vyjímaje fot. k obr. 5—8, 39, 47—51, 53—55. 57> 60, 95—96, tab. II., III., IV., dodané podle pokynů Dra Zd. Wirtha p. Fr. Durasem ze Slaného) zhotovil můj bratr Pavel Schmidt, rytmistr ve Vídni. Snímky k obr. čís. 71 zapůjčil laskavě p. kontrolor spořitelny K. Hippmann, k obrázku čís. 31 p. kanovník G. Lindner v Jáchymově, k obr. 3. p. učitel Rob. Witschel v Mer-kelsgrůnu. Fot. k obr. 27. je ze závodu A. Wústa v Aberthamu.

Plány k obr. čís. 44 provedl p. stavitel Fr. Rehn v Jáchymově, k obr. čís. 45—46 p. c. k. vrch. stav. rada L. Lábler v Praze. Výkresy k obr. čís. 24, 87, 98, 103, 104 zhotovil autor. Kresba k obr. čís. 30 (z maj. pánů Kuhnů v Jáchymově) je od f prof. Vojt. Kuhna, kresba k tab. čís. I. byla nalezena v domě čp. 145 v Jáchymově a darována p. cis. radou Dr. Iv. Sieglem, řed. archivu v Chebu, městu Jáchymovu.

Všechny reprodukce dodal grafický závod J. Štencův v Praze.

V Praze, 9. března 1913.

Dr. Richard Schmidt.

ÚVOD.

Území jáchymovského okresu není sídlo prastaré kultury. Vysoké Rudohoří bylo teprve na počátku novověku dolováním využito a zalidněno. Jenom jihozápadní kout okresu, údolí Ohře a příčné jeho výběžky, byl již ve středověku značněji osídlen. A přece ani tu nenalézáme význačné zbytky gotického nebo dokonce románského umění. Z hradů Himmel-steinu a Hauensteinu, zbudovaných v XIII. století, byl první jen nepatrného rozsahu, druhý pak byl pozdějšími přestavbami skoro úplně zbaven svého středověkého rázu.

Rozkvět umělecké činnosti začíná teprve se založením a vzrůstem města Jáchymova v i. pol. XVI. století. Jáchymov byl středem rozsáhlého území a dvě sousední města, Boží Dar a Český Wiesenthal, nedosáhly vedle něho nikdy samostatného významu Proto souhlasí na dále kulturní vývoj celé krajiny s rozvojem Jáchymova. Tehdy zápasila gotická tradice s „antickým" uměním, jež procházelo vítězně jako evropská ranní renaissance od jihu k severu. O tomto zápase svědčí mnohé dílo v Jáchymově. Nové umělecké tvoření ctíc domácí tvarovou mluvu postupovalo přece úplně ve stopách saské tradice. Horníci, kteří přišli z horních měst Annaberku, Kamenice, Freiberku a Cviková, přinášeli do nové domoviny své umělecké názory a udržovali i na dále stálé spojení se starou vlastí. Hlavní dílo tehdejší doby, městský kostel jáchymovský, zbudovaný v letech 1534—1540, je typický zástupce rudohorskosaské kostelní architektury.¹) Bez živého členění zevního působí jako jeho vzory hlavně šířkou a hmotností stavby. V jeho věži, na jižní straně kněžiště předložené a umožňující přístup k em-porám, je dále rozvíjen architektonický motiv, nadhozený v dvojitém vřetenovém schodišti při kněžišti kostela P. Marie v Cvikově. Rozlehlý, jednolitý prostor kostela s emporami, jež obíhají i kněžiště, podobal se zcela interieurům saských svatyň. Při stavbě byli činni většinou saští řemeslníci, jich ruku prozrazují četné detaily'architektonické. Saská škola nebyla však směrodatná jenom v církevním umění, ale i v profánním; projevuje se výrazně zejména v jednotlivostech, v profilaci okenních ostění a v rozvrhu portálů patricijských domů. Ze Saska byla importována také nejvýznačnější díla malířská a sochařská, jež zdobila nové budovy. Na všech těchto vzácných vzorech záhy vzrostl kmen zdatných domácích umělců, což platí i o jáchymovské mincovně a umělcích a řemeslnících tam zaměstnaných; dříve však, než se ještě mohly tyto mnohoslibné zárodky dokonale rozvinouti, byly zničeny klesnutím dolování v 2. polovici XVI. století a válečnou vřavou třicetileté války.

Třicetiletá válka dokonala záhubu, jež postihla těžce jáchymovský okres. Celé XVII. století tvoří nepopsaný list v dějinách umění na Jáchy-movsku. Až v XVIII. století přičinily sice barok a rokoko leccos nového; ale výtvory tehdejší nepovznášejí se nad průměrnost.

Boží dar (Gottesgab).

J. Schaller, Topographie des Kgr. Bóhmen II., 97. — J. G. Sommer, Das Kónig-reich Bóhmen XV., 123. —V radnici zápisky o událostech v městě od konce XVI. stol. na nesvázaných listech, nedatované. — Na faře pamění kniha z peč. XIX. století.

BOŽÍ DAR, původně zvaný Wintersgrún, byl založen kolem r. I533 současně s městem Blatno horníky ze Schneebergu, náležel až do r. 1547 kurfirstovi saskému a teprve v tom roce připadl české koruně. Rychlé, plánovité osídlení místa způsobilo jeho pravidelné založení. Stejně jako v Blatně jsou tu seskupeny pravoúhlé bloky domovní kolem obdélného náměstí, jichž omezení je dáno vždy dvěma ulicemi ve všech čtyřech rozích náměstí rovnoběžně k čarám stavebním ústícími a zároveň při ústí se křížícími. (Obr. 1.)

KOSTEL byl vystavěn znovu r. 1593 na místě, kde stál chatrný již dřevěný kostelík. V letech 1605—1607 byla přistavěna věž R. 1771 byl tento kostel ve farské zahradě „luteránským způsobem vystavěný" zbořen a zbudován nynější ke cti sv. Anny pražským architektem Fil. Hegerem.²)

Barokní budova, k severu obrácená, jednolodní, z lomového kamene, s hrubou, žlutě zbarvenou omítkou. (Obr. 2.) Stěny jsou členěny zevně hrubě ohozeným soklem a mezi okny postavenými, hladce omítnutými a bíle zbarvenými lisenami; okna (po třech na každé straně) jsou ovroubena chambranami a v náběhu odstupněná. Kněžiště polokruhem uzavřené má po obou stranách po dvou oknech. Sakristie vestavěna do kouta mezi lod a kněžiště. Na jižním průčelí hladký štít. Černě natřená plechová střecha nad kněžištěm a sakristií zvalbována.

Na jižní straně předložena hranolová věž na čtvercovém půdoryse; nároží zkulacena, stěny členěny na dvě patra hlavní římsou kostela, opatřenou zastřešením, jež obíhá kolem. V prvním patře nad hlavním vchodem kostelním veliké, polokruhem sklenuté okno, v náběhu odstupněné; v druhém zvonice, jejíž okna jsou stejná s lodními. Čtyřboká stanová střecha, na hranách skosená, se zvonovitě prohnutým spodkem.

Pravoúhlý hlavní portál s vytesaným letopočtem 1771 v nadpraží vede předsíní pod věží (3*5 m²) do jednotného prostoru, 32 m dl.

■Ř

Obr. 1. Boží dar. Půdorys města z r. 1896.

a 14-3 m šir., s plochým stropem. (Obr. 3.) Boční vchod téhož tvaru, s kamenným ostěním, na západě. Na stěnách lodi i kněžiště korinthské pilastry, podle os okenních rozložené, s bohatě, ale drobně profilovanými úseky kládí, bez probíhající římsy pod širokým výžlabem stropním. Na plochém, hladce omítnutém rákosovém stropě zrcadlo se štukovým rámem, mnohonásobně zprohýbaným a malovaný znak (orel s českým znakem ve štítku, dole dva mlátky). Hudební kruchta spočívá na dvou hladkých hranolových pilířích, spojených polokruhovými oblouky a je vyložena o 4-2 m do lodi; dřevěné zábradlí má ballustry šikmo postavené a střed, prolomený hracím stolem varhan, segmentem vypiatý. V jihovýchodním koutě vřetenové dřevěné schodiště se zděným pláštěm.

Kněžiště užší, spojené s lodí šikmými stěnami, je proti ní povýšeno o stupeň, uprostřed vydutý. Na stropě neobratně restaurované fresko z poč. XIX. stol.: sv. rodina. Pravoúhlý portál s pískovcovým rámem a uchy vede do sakristie, klášterní klenbou sklenuté; ve středu klenby dvojnásobná roseta ze štuku.

Hlavní oltář, dřevěná architektura, hnědě a šedě mramorovaná, 1912 nově natřená.³) Moderní obraz na plátně:⁴) sv. rodina; po stranách

fů

#1

■ ''-'i

tf

Obr. 2. Boží dar. Farní kostel. Pohled od východu.

sloupy s vrtulovými dříky a zlacenými korintskými hlavicemi na dvoj-patrovém, šikou postaveném soklu. Po obou stranách sloupů po soše svátých: Václava, Floriána, Barbory a Markety. Na zevnějším okraji dva hladké korintské sloupy na konsolách. Vysoké kládí, nad středem vypiaté, nad sloupy oblomená římsa. Nad tím nástavec, obstavený mocnými, dovnitř zatočenými volutami, s vypiatým římsovím. Na něm plastická skupina na oblacích: zeměkoule, v levo Kristus, v právo Bůh otec, nahoře holubice, kolem zástup andílků. Na postranních volutách a na rozích ukončujícího štítku andílci. Spojení oltáře se stěnou kněžiště tvoří dvě brány, jichž zprohýbané nástavce mají v ploše řezané medaillony s reliefem zvěstování P. Marie a nad římsou klečící anděly. 2. pol. XVIII. stol.

~

(n^

p

■'

-A

sr

ii mm................

zjr^

I*

1

ič?

⁵:;;:

t?\:

v

. :

’

>S£*;'

.•>

i

*

■

;tí.

■ ’ 4f _• - - -

„ :

'/'VÍ''    '*•*"-

i®Pee

2

1

/

.r ^-r?-

■' ■ I :;

V-lim,

&

i

vf

p&f0¹

⁴

Obr. 3. Boží dar. Farní kostel. Vnitřek.

■

r.fT!

P

i

w

í I

C J

I.

m

i'

.

' '

i

TI

M

ři£

i

iz-

1

L

Jíi

Á

■■

m

M ■

l

li

4

i

I,

-

Boční oltáře: i. Oltář sv. Cecilie, v právo na spojovací zdi od lodi ke kněžišti, barokní dřevěná, nástěnná architektura, hnědě natřená, se zlacenými ozdobami. Nad moderní sochou Ježíše baldachýn, sbíhající se do koruny; po stranách stojící andělé, nad nimi na konsolách úseky

mam

nj T

J*'

cl—

lilii.

li_i.

iú.

ss

v*tf-

K!

-v

Li

jsyjpp:

i*

'AX

•Sf-.

'Sá&sv-

tm

Obr. 4. Boží_dar. Farní kostel. Oltář sv. Cecilie a kazatelna.

římsoví se sedícími putti. V nástavci, na němž stojící žehnající Ježíšek, obraz na plátně, olejem: sv. Cecilie u varhan, za ní andílci hrají na flétnu a housle. (Obr. 4.)

2.—3. Protějšky. Rakvovité mensy (u oltáře sv. Františka nová), predelly hladké, nástěnná architektura v půdoryse konvexně prohnutá, s pilastry a rokokovou řezbou; uprostřed výklenek se sochou (v právo

sv. Františka Pad., v levo Jana Nepom.), po stranách stojí veliké scchy (v právo sv. Mikuláš a Vojtěch, v levo sv. Václav a Florián); v nástavcích hierogrammy Maria a Ježíš. Kolem 1780.

Zábradlí před hlav. oltářem dřevěné, stejné s balustrádou hudební

kruchty.

V*' *

JTjĚ

*'>>y

Obr. 5. Boží dar. Farní kostel. Křtitelnice.

Kazatelna rokoková, se stejným nátěrem jako oltář sv. Cecilie. Řečniště šestiboké, vyduté i prohnuté; na nárožích scchy sv. evangelistů s emblemy. Na spodu stříšky holubice, po stranách andělé; uprostřed nahoře glorie z obláčků s hlavami andílčími, nad tím ve svatozáři beránek Boží. (Obr. 4.)

Varhany moderní; jenom hrací stůl, zapuštěný do zábradlí kruchty, je původní a ozdoben rokokovou řezbou.

Zpovědnice z nebarveného dubového dřeva, trojdílné, v půdoryse vyduté a prohnuté, s řezbou rocaillů na prohnuté římse.

Kolem 1770.

Kredenční skříň v sakristii, z dubového dřeva! spodní část (prádelník) se čtyřmi zásuvkami, horní skříň pětidílná s vyšším středem, jehož římsa je uprostřed zatočena do volut. 2. polovice XVIII. stol.

Pontifikální stolice:

1.    Z měkkého dřeva, s řezaným opěradlem. XVIII. stol.

2.    Tři stolice z dubového dřeva, částečně zlacené, s řez-bouakanthů a mušlí. Kolem

řl

r. 1740.

ti-

Skleněný lustr v lodi visící, z 1. pol. XIX. stol.

Kříž k církevním průvodům ze dřeva, s řezanou tyčí a korpusem, pestře barvený. Poč. XIX. stol.

Sochy sv. Anny a Jáchyma, dřevěné, nově barvené, 1*50 m vys., z 1. pol. XIX. stol. V předsíni krucifix dřevěný, a v sakristii krucifix a 2 sošky puttů ze dřeva, vše z 2. polovice XVIII. stol.

mm

S85

Obr. 6. Boží dar. Farní kostel. Vlys na kotli.

ti

Křtitelnice cínová, osmiboká, až k víku 1 m, s víkem 1-55 m vysoká, beze značky. (Obr. 5.) Profilovaná noha až k zúžení ze dřeva, plášť kotle pokryt cínovým plechem 5 mm silným, Kolem okraje kotle vlys s reliefy sedmera svobodných umění v renaissanční arkádě, několikráte se opakujícími, pod tím vyryto: „(Bícegortus gloria PfarfjErr Tvárněl

wm

10

:-‘A

mm

.-■7

Jm

■ %*&:ž*h.'Á~s ' '$&*$■

P5?%áÉHH

áiáSpiSI

gVg

*v

Ms

*¥s.

rm

%«63

r’

<íř'

I tá

r-

Hf

.......

l«

7&

•*9

■.

Hs

•tč

mm

l*i

§í... TU

m-

Š£?

*3

Bp

iapU

x 77

*'% •

"7 -

ámSi

is

g£«p

\*zSrm

i*X ■

ÍPCÍIf

3S£

JSŽf;    ^

•7 .; ;•• ( - -

w»:

- .1 X. 5-

7.

>•

llo---,---

Obr. 7. Boží dar. Farní kostel. Věnec kotlíku.

Buífrnforf ^ájuImEifter Bamals HHájael Jfiftfjer Ridjfer Bantel ^auftřitlí. (S>Eorg íEniger (křestní jméno nečitelné) BteJ]fig. ilmmrttmus Kraus. 2^tefe ^Eiít Borptefjer ber Rirdjen Baífer ber ©uííes Cf0aBe“. (Obr. 6.) Kolem otvoru křestního kotlíku, 0-35 m v průměru měřícího, cínový litý věnec, na pět polí dělený, průměrně 0*285 m široký. (Obr. 7.) Pole na zevním a vnitřním okraji hladké. Z následujících polí je zevní zdobeno akanthovými roz-vilinami a arabeskami, vyvinutými z kandelábrů a herem, vnitřní pak hermami, ovocnými věnci, pásky, zavilinami a rozvilinami s hudoucími andílky. Prostřední pole, prostředkující přechod od kruhového obvodu kotlíku k osmihranu pláště, je vyplněno vyrytým nápisem: LASSET • DIE • KINDLEIN • ZV • MIR • KOMMEN • VND • WERET • IHNEN* NICHT* DEN • SOLCHER • IST • DAS REICH • GOTTES • WEHR • DA . GLAVBT • VND • GETAVFT • WIRT • DER • WIRT • SELIG • WERTEN: J • 6 • J • Z • DEN • J • IANV = ARI. Tento opis je přerušen osmi medaillony s hlavami

%

/

/

:

1/

ťS

Jí

■j

1

[I. i

(¥$*:

' Ví^í

k jSPi

4

-

tm

WÁ

ii

V

m

-■fc

»K,f »

cl

KE

*

m

m

vm

r-

T4SS

■m

«

J

KEt

\

>v '

m

' xři-

u

'

m

i⁻

.

í ■ .

12

čtyř evangelistů a čtyřnásobným otiskem jáchymovské (?) medaille*) s výjevem Ježíšova křtu v Jordáně. Na víku, jež má tvar stupňovité, osmiboké, hrotité helmy, na dolním okraji reliéfní vlys s opakujícím se motivem biblického výjevu: Mojžíš úderem do skály otvírá pramen. Na druhém pásku profilovém opakující se skupina tří reliefů: uprostřed mezi rozvili-

li

> * ^ /

A *• i

■|

Jpt

piy

VA

* |P

PÉ

i]

pp*W---

V- 'f :Í

*w^bSISBMH|

lil

Obr. 9. Boží dar. Farní kostel. Zvon čís. x.

námi postavy dětí nalévajících vodu do misky, v právo rytířský zápas, v levo slavnostní průvod, oboje prováděné putti. Na hranách víka ve třech vrstvách sdružené rosetty, mezi nimi okřídlené hlavy andílčí. Na vrcholu víka cínový (moderní) krucifix, náhrada za původní plastickou skupinu křtu Ježíšova v Jordáně.

*) Okraj s listovcem, prům., 4'6 cm, opis: CHRISTVS - SEIN - REICH ■ MIT • LI EBEN - VND - TAVFFEN - BESTELLT. (Srov. K. Regling, Sammlung Lanna. III. Medaillen und Múnzen [1911], čís. 1415.)

Monstrance měděná, zlacená a stříbřená, o-66 m vysoká. Ovální noha se čtyřmi dělícími pásy, jež vybíhají dole ve voluty; na ploše nohy tepané listy akanthové a nasazené zlacené oválové medaillony se čtyřmi poprsími církevních otců a ovocnými guirlandy. Za stonek slouží socha anděla v splývavém rouše, nad ním kulovitý ořech, obklopený postříbřenými listy akanthovými. Schránka srdcovitého tvaru, se září, dole tepaná velká hlava andílčí, nahoře koruna a poprsí Boha Otce, po obou stranách andělé na oblacích a putti nesoucí květiny, nejvýše holubice a hierogram IHS v paprscích. Kolem 1700. Beze značek. (Obr. 8.)

■ ■■í mi

m

(►i

ty:

W_

\í

Obr. 10. Boží dar. Farní kostel. Zvon čís. 2.

Ciborium s víčkem 0-30 m vys., měděné, zlacené,! hladké. Noha šestilaločná, ořech šestiboký. Na noze stříbrný štítek s dvojznakem v kartu-šovité ovrubě z volut a rocaillů a letopočet 1766 (levý znak se stříbrným a černým polem, pravý rozpůlený, v horním poli kůň na stříbrné půdě, v dolním čtyři díly střídavě zlaté a zelené).

Kalichy: 1. Zlacená měd, výška 0-225 m> průměr číše 0-085 m-Šestilaločná noha, profilovaná, hruškovitý ořech s tepanými růžovými květy a akanthy; číše a patena nové. Kolem 1720.

2. Zlacené stříbro, výška 0-29 m, průměr číše o-io m. Pseudobarokní práce z r. 1856, s emailovými malbami. Značka: T D.

Cínové svícny na oltářích: dva 0-62 m vys., hladké, značené A. F. 1737; čtyři 0-42 m vys., s rocaillovým dekorem, kolem 1770; dvanáct (šest 0-94 m, šest 0-70 m vys.) antikisujících, kolem 1840.

I*

Kasule s pallou a pláštíkem na kalich, z hedvábného brokátu. Jen postranní pruhy původní. Půda žlutá a bordeaux, stříbrné stoupající vlnovky, kolem granátová jablka, ananasy atd. Na novém středním pruhu našit dole dvoj znak s letopočtem 1736 a iniciálami: PGVT | GGVH. vyšitý reliéfně zlatými nitkami. Palla a pláštík na kalich z červeného hedvábí, se stříbrným vyšíváním. (Ornament a IHS.)

Zvony: 1. Vys. o-8o m, spodní průměr 1 m, ucha hladká. U horního okraje tři pásy ornamentované, jemně ciselované; horní s okřídlenými hlavičkami pod baldachýny, rozvilinami, květinami a draperiemi; druhý s podobnou výzdobou; třetí s koši o vece mezi rozvilinami. Na plášti mezi rozpoltěné jméno: GOTTES— GAB vložen znak města v reliefu, pod ním orámovaný nápis:

D : VIGILY : BATOG : DECHANT : ZV S : ICCH : TA : IOHAN : JAGOB : KVT TNER : ROM : KEY : MAY : OB : AMPTS VERWALTER : ANNO • M • D C • XXXIX

na druhé straně po boku krucifixu v levo: I • C •, v právo: I • C • C. Na věnci: ANTONI . ARNOLT . F- M ■ (Obr. 9.)

2. Vys. 0-65 m, dolní průměr o-8o m. Ucha profilovaná. Na horním okraji mezi dvěma provazci: VERBVM x DOMINI x MANET x | IN7ETER-NVM x AMEN x IM x Jx5x9x4 a otisk medaille císaře Maxmiliána II., pod tím visuté listy akanthové; na plášti nápis:

+ EIN + GANTZES + KIRCHSPIL + VND + + GEMEIN + AVFF + DER + GOTZGAW + LISSEN + MÍCH + GISSEN + HANS +

+ WILDT + IN + S + IOACHIMSTAL + LIS + MÍCH + FLISSEN + DEN +

+ 3 + DEGEMBER +1+5 + 9 + 4 +

na druhé straně relief Kalvárie a po stranách nápisy:

(Obr. 10.)

+ DAS + BLVT + REINIGET + LEN + SVN H + IOHAN + RAP + SIMMON + RIGH

IHESV + CHRISTI + VNS + VON + AL + DEN + MON + I + PFARHERR+ KEILAW + DER+

3.—4. Sanktus slit r. 1869 A. Pistonem v Chebu, umíráček (pův. slit r. 1594) přelit K. Jul. Heroldem v Chomutově r. 1865.

Stará RADNICE byla zničena požárem 4. května 1808, zároveň se 104 domy v městě. V nynější radnici, prosté stavbě z let 1844—1845, s hodinovou vížkou, bez architektury, jsou uloženy: hliněná deska, 0-35 m v průměru, s vyrytým nápisem v zadu:

Ž?KSá

Obr. 11. Boží dar. Radnice. Městská pečetidla.

©erferfigi am Jffasířnngsbitttsfag 1676; dřevěná deska, 0-20 m v průměru, z téže doby, opravená 7./10. 1909 a dvě železná pečetidla (obr. 11.); všechny s reliefem znaku propůjčeného městu asi císařem Rudolfem II., a s letop. 1601. Větší pečetidlo z 1. pol. XIX. stol., menší kolem 1620.

HESřAí.i

fcxv

s*

řw3

-ŽňteStýžŽ

-V:

■ r‘

sr

*r*

sr

/'

?v

#š

£%'r

*K

■ -/h

rh

l Ě ví • Horq.csuKcs hF

mĚ^P% if

feJni

l

1% '

áfw&fc*'

4béi

J

'*V'^

Ž&

?*

*?r*d

41

___;______-^Se

Obr. 12. Boží dar. Socha Jana Nepom.

Naproti faře stojí SOCHA Jana Nepom., z pískovce tesaná; hranolový podstavec na třech stupních, s profilovanou, vyloženou římsou. Vpředu nahoře vytesáno: ANNO 1707 | P . M . S . F . R., dole: REPARIR j 1781, mezi tím v reliefu znak nakladatele sochy. Na bocích podstavce nápisy:

i6

SAMVEL FRANtsS REICHMANN ERStER PFARRHERR IN GOttESGAb B. WISEN tHAL VND ABERtHAM DEN 5. AVGVSTI ANNO 1707

GOttES LOb ZV MEHREN

SANCK IOANNIS EHREN

IN EVER GEDACHNIS

GEHAVEN

AVS Lib ES GRVND

ERbAVET

Nápis na zadní straně značně zvětralý, nečitelný. Na soklu attická patka a krycí deska, na ní socha v životní velikosti (Obr. 12.)

U hostince Opplova zazděn HRANIČNÍ KÁMEN s letopočtem 1572 a kurfirstským znakem saským, vykopaný před lety blízko zemských hranic.

SLATINA u Spitzbergu, viz u hesla Jáchymov. IX. Přírodní

památky.

\/

Český Wiesenthal (Bóhmisch-Wiesenthal).

Schaller II., 101. — Sommer XV., 130. —• Jul. Kraus, Zur Gesch. von B. W. (Erzgebirgszeitung XVIII., 182 a XXV., 10). — V archivu c. k. horní a hutní správy v Jáchymově: Bbhm. Wiesenthaler Neue Kirchen-Bau Raittung 1731—1737. — Pohled na město z poč. XIX. stol. v tamějším museu.

Založení MĚSTA spadá, jak již znak městský dosvědčuje, do 1. čtvrti XVI. století a souvisí s rozkvětem obcí Sáchsisch-Unterwiesenthal a Oberwiesenthal pomocí dolování. Čes. Wiesenthal byl založen erbovními pány a majetníky těchto obcí, pány z Schonburgu a spadl r. 1525 při rozdělení hranic ke král. panství Přísečnice.

Disposice půdorysná jistě není dílo plánovitého založení, nýbrž z větší části náhodného řazení domů v podélném směru údolí, kde bylo nové sídlo zakotveno. Svou nepravidelnou a roztříštěnou polohou na svahu údolí po pravém břehu potoka Pohlbach dodávají domky osadě ráz spíše

vesnický.

Starý KOSTEL, vystavěný r. 1551 na horském hřbetě mezi Česk. Wiesenthalem a Stolzenhahnem v místě nynějšího hřbitova, zchátral během doby a byl tedy v letech 1731—1737 postaven nový zednickým mistrem Matějem Stóhrem ze Slavkova uprostřed obce. (Obr. 13.)

Jednoduchá, hladká barokní budova, orientovaná, z lomového kamene, s omítkou bíle zbarvenou; dvojitý sokl, jinak zdi zevně bez architektonického členění.

Lod pravoúhlá, západní průčelí prolomeno dvěma, boční stěny třemi páry větších oken s polokruhovým obloukem s jednoduchým žulovým orámováním, s klenákem a nárožními pásky. V severní stěně pravoúhlý postranní vchod. K lodi přiléhá o málo užší kněžiště, zakončené třemi stranami osmiúhelníka; v becích po dvou oknech, výše než v lodi položených, ale tvarem podobných. Společná střecha sedlová, na východě zvalbovaná, je pokryta černě natřeným, pocínovaným železným plechem.

Hranolová, na čtverci zbudovaná věž v západním průčelí je předložena lodi zasahujíc jen svou východní zdí do tělesa lodního. Stěny členěny kordonem, obíhajícím ve výši okapní římsy lodní, na dva díly. V přízemí k západu obdélný portál s kamenným rámem, nad ním okrouhlé okénko; v patře dole tři, nahoře čtyři okna s polokruhovým obloukem do zvonice, na všechny strany otevřené, mezi nimi k západu kruhové okno.

Jl

rvi)

L:\S

^jĚrJ

.'v—

-r]

fA

Obr. 13. Český Wiesenthal. Farní kostel. Pohled od severovýchodu.

Věž je kryta pozdějším, ostrým osmibokým stanem přecházejícím dole v lomu do základního čtverce. Původně byla na věži prohnutá cibule se stejně krytou lucernou.

Dva přístavky: sakristie na severu v koutě mezi kněžištěm a lodí a zděné schodiště na emporu v jižním koutě mezi věží a lodí.

Hlavní vchod vede nejprve do předsíně pod věží, valeně sklenuté, 3'35 w šir. a hluboké. Lod je uvnitř 18-2 m dl. a ii-8 m šir. Mezi okny postavené sdružené pilastry nesou na profilovaných neozdobených hlavicích vyloženou římsu, nad níž probíhá pod plochým rákosovým stropem ve výši 8 m nad dlažbou hluboká voůta. Plocha stropu je členěna na obvodě lištnami mnohonásobně zprohýbanými a provázenvmi něžnými rozvilinami z nanášeného štuku. Hudební kruchta, uprostřed segmentem vyložená

Soupis památek hist. a uměl. Polit, okres Jáchymov.    2

18

a šesti čtyřbokými dřevěnými trámy podepřená, vyčnívá o 4-5 w do lodního prostoru a obíhá boční stěny v délce 5 m.

Kněžiště, 7*3 m hluboké, o dva stupně povýšené, s ústupkem v půdoryse, stejně s lodí vysoké, je odděleno od ní vítězným obloukem

V>,

Jř-

■Jt*, >.

'm

mi

líHE;

Yt

14

Í-Ó^ÉÉM

1,1 &

Ví

sto

tm x -

"h -ví

rvt

t! »»s'6olt ist. der#Wflpg»

- n$í

N7 »

I Ipt? feii

F;f

4!

■;

-fl

hb

Obr. 14. Český Wiesenthal. Farní kostel. Hlavni oltář a kazatelna.

segmentovým, na patkách zdobeným. Výseče nad čtyřmi okny vřezávají se do široké vouty stropové. Na plochém rákosovém stropě fresková malba (Beránek Boží) v oválovém poli o vroubeném spirálovými ornamenty ze štuku. Barevná dlažba cementová, moderní.

Hlavní oltář, podle návrhu sochaře Stilppa zhotovený, ze dřeva, bíle barvený, s pozlacenou ozdobou. Mensa rakvovitá, tabernakl s výklenkem ve dvířkách. Nad retabulem na podstavcích dvojice korinthských sloupů a pilastrů. Ve zprohýbaném středu, ukončeném segmentovou římsou, moderní obraz: Obrácení Šavla, signovaný: A. Leutner pinxit 1861, bez umělecké ceny. Po obou stranách sloupů stojí sochy, v levo sv. Prokop

mé

s- ř

iHHIj

Pil

% lf

iilrlli

3 §

.i!?'!

• .'ii¹

5. f

■mk

Ifc 'J

irí

-»r?r } i V . * ■

*P|-ífÍ

i/i í s i

K: |i; i í -’¹ n i-

lt;y I

KB i

m j

#1

*• i¹

r "IzjSy

mm

i.    — - <•-

Obr. 15. Český Wiesenthal. Fara. Kamna.

a Jan Nepom., v právo sv. Bonifác a Florián. Oblomená římsa vypíná se nad středem; nad římsovými úseky na sloupech klečí sošky andělů, na nárožích řims stojí vásy. V nástavci, zdobeném baldachýnem a volutami, socha Boha Otce v celé postavě, žehnající nad zeměkoulí; pod ní holubice. Kolem středu XVIII. stol. (Obr. 14.)

Kazatelna visutá, dřevěná (obr. 14.), v stejném slohu s hlavn. oltářem a stejně zbarvená. Na poprsnici řečniště skoro válcového v rokokových kartuších hlavy P. Marie a sv. Jana v plochém reliefu. Kolem stříšky visí lambrequiny, na spodu holubice v paprscích; na vrcholu beránek na volutovém podnoží.

Na bočních stěnách lodi uprostřed na konsolách sochy Krista a P. Marie Bolestné, v živ. vel., bývalé modely sochaře Em. Maxe z Wachsteinu.

r-j

r,

ýd

l / i

í ’l W : i

Pr ffi -Ji¹. n

..Lfy

Mk

i

!l

.......-JÉk

Obr. 16. Český Wiesenthal. Radnice.

Varhany moderní z r. 1911. Krásná barokní skříň starých varhan byla trojdílná, korpus byl zdoben v prolomech nahoře rozvilinami a drape-riemi, na úsecích řims stály vásy.

Dřevěné, bíle barvené zábradlí, s balustry šikou postavenými, v půdoryse segmentové, z 2. pol. XVIII. stol.

Dřevěná křtitelnice, bílá, částečně zlacená. Noha šroubovitá, kotel polokulovitý, s řezbou akanthů, na víku řezaná skupina křtu Ježíšova. 2. pol. XVIII. stol.

Skleněný lustr z 1. pol. XIX. stol.

Kalich měděný, částečně zlacený, 0-20 m vys. Na kruhové noze tepané plamenité ornamenty a tři rudé skleněné kaménky v lůžkách. Trojdílný ořech s tepanými klasy a révou mezi volutami. Pláštík číše má stejný dekor. 2. pol. XVIII. stol.

Staré zvony byly r. 1869 přelity Janem Gotthelfem z Dráždan; velký zvon byl znovu přelit r. 1907 Rich. Heroldem z Chomutova.

FARA vystavěna r. 1784. V pokoji empirová kamna, válcová, na pěti železných nohách, s šedobíle mramorovanou polevou a s bílým reliéfním dekorem. Plášť je dělen pilastrovou architekturou s kládím; ve středním poli Chronos pojídající své dítě, po stranách dvě ženské postavy, z nichž jedna drží věnec a druhá se opírá o podstavec. Pod architekturou soklový pruh, v něm koše s ovocem v kosočtverečných rámcích, v horním vlysu rosetta mezi palmettami a dvě třínožky mezi nohy. V nástavci medaillon s hlavou v profilu. Kolem 1810. (Obr. 15.)

L//

■"j

■V',

Obr. 17. Český Wiesenthal. Museum. Velká konvice.

RADNICE, jednopatrová budova, na stoupajícím náměstíčku, čelem do volného prostoru postavená, s mohutnou mansardou a sedmiosým průčelím, z pol. XVIII. stol. V půdorysu obdélmk. Na stěnách bíle barvené lišeny a kordon; okna v průčelí oddělena lisenami do třech skupin. Jednoduché orámování oken s kapkami a středními klenáky, prohnuté podokenní římsy. Ozdobu okenních parapetů tvoří na nárožích balustry mezi lambrequiny, uprostřed hadovitě vinuté a zoubkované pásky. Jenom ostění portálu a levého velikého, zamřížovaného okna se segmentovým obloukem jsou kamenná, ostatní vesměs štuková. Levý trakt klenutý, dělení vnitřní a úprava bez významu. (Obr. 16.)

Před radnicí stojí SOCHA

Jana Nepom. Hranolový sokl, z něhož vyčnívají vpředu diagonálně a po obou stranách konsoly, s vyloženou, profilovanou krycí deskou; nad tím druhý, stejně upravený podstavec se sochou v životní velikosti a typické úpravy. Na soklu: „IBtese ^fabue f}af rmdjteit lassen ilofjarttt | mtb Brigtffa j Barfljl Bůrger | pí | lDiesertfíjal ] jurn Bnbtttktn fůr | bie Btrdp ben 24.    | fernber. Jtnno 1826.“

MĚSTSKÉ MUSEUM v radnici má některé předměty většího významu. V první řadě jsou tři cínové nádoby zmaj. živn. společenstva:

1. Velká cínová konvice, 0-48 m, bez víčka 0-45 m vys., 12*5 cm horního, 22 cm dolního průměru. Podval vydut značně. Na dolním i horním

okraji pláště po širokém, raženém vlysu z tulipánových květů, k nimž se směrem do středu druží čtyři ryté, prsténcem po dvou dělené pásy. V horním páse zpředu nápis:

CHRISTOF DANHEL CHRISTIAN CHRISTIAN IOHAN PENITICTVS NEI-WERT

IOHAN • HENRICH • LOHS •

FISCHER

LANG

FISCHER

NEIWERT

fř

rr

BeC- -t

-o

>I<

it

Obr. 18. a 19. Český Wiesenthal. Museum. Menší konvice a cechovní pohár.

pod ovrubou tohoto pásu ještě jedno jméno: IOHAN LOHS. Při nasazení ucha značně prohnutého dvě lví hlavičky. Na uchu dvě značky: I. S., mezi tím kořen; NOW, pod tím mlátek se želízkem. Víko ryté, s kulovitým knoflíkem. Uvnitř na dně v medaillonu vása naplněná rozvilinou. 2. pol. XVII. stol. (Obr. 17.)

Cínová konvice, současná s čís. 1; s víčkem 0-46 m, bez něho 0-42 m vys., horního průměru 0-15 m. Na uchu stejně značená. Na plášti dole i nahoře vpředu rytý pás, mezi dvěma kolem obíhajícími oblouny, po stranách rytý nápis, obklopený rozvilinami, v nichž se houpají ptáci a loutnař: „ilofjamT dnjrijíiatt Bangtr j Hofjamt (EfjtiJíau Betmb | iloljamt Jfranfj Jranft | Hoíjann Jffrantj Bbffner | Hoíjann (SofffriEb ^ájmiebel | Hofjarm Bttfont ítangtť*. Kulovitý knoflík na víčku, od něhož původně se klenul

cínový pásek k přednímu okraji víčka. Nasazení ucha vykrojené a dírkované. (Obr. 18.)

Cechovní pohár cínový, 0-29 m vys., s víčkem 0*33 m vys., noha v prúm. 0-145 m> horní otvor v prům. 0-09 m. Beze značky. Kruhová noha a krátký stonek profilovány, plášť dvěma hlubokými zářezy rozčleněn.

í-

9v1,ř*is^*SÍfc

KE

WsrS

l&

:f '■ v

ESc

-<Mp

mT

318

íf

}.

Is-

iptur

HH

HSS

wm

řiv:

r-'-v

pí

ft

SR‘®í

Sk'íJ-

ř.#

BRIsSv«

^.W,,

%<r£u

V?

!F|Kééáý £

BtjS

*5»rí

ii

Spi

r*

8ř

mT:

~iffiSp3gp»^»a»ap^

Obr. 20. Český Wiesenthal. Museum. Podobizna.

Na nejhořejší vyduté části nápis, dělený čtyřmi nasazenými mušlemi: ZU • EHREN DER POSAMENTIRER • GESELLEN GESTIFTET

C. C. BASLER VON THVM G. G. CONRAD VON LIEGNIZ. Na druhém výdutku shora rovněž nápis, stejně rozdělený mušlemi: C. F. BRAND VON ANNABERG C. G. TEICHERT VON ANNABERG VON BOHMISCH WIESENTHAL | F. J. LANGER VON WEINBERG | BÓHMISCH WIESENTHAL DEN 20. JUNY ANNO 1779. (Obr. 19.)

HABEN DIESES

HEINRICH ZIROLT ALS MEISTER | DIE GESELLEN

J. J. HOLZEL

Podobizna neznámé mladé dámy, olejem na prkně, 0-90 x 0-65 m. Po kolena, bezvýrazný obličej s mandlovitě vykrojenýma očima, lehce v právo obrácený, ruce na prsou sepiaty, roucho černé s černým, červeně vroubeným rozvilinovým vzorkem na bílých rukávech, na hlavě krajkový čepec, na krku krajkový límec a řetězy. Nad levým ramenem: IHRES

■' -děfM Tm-

MM4 §

m-

ji

Ví

-j

Obr. 21. Český Wiesenthal. Museum. Cechovní pečetidla.

IHAR | ANNO | 1613. Pozdějším přemalováním v černých

ALTERS

tonech utrpěl obraz značně na své barevné živosti. (Obr. 20.)

Hornická lampa mosazná, hladká, na držadle štítek s monogramem I C H a letopočet 1762.

Obrazy na cechovním praporu, olejem na plátně; na jedné straně sv. Petr, na druhé sv. Pavel (patroni řezníků a puškařů, prýmkářů a kovářů.) XVIII. stol.

Osm cechovních pečetidel bývalých cechů, mosazných. (Obr. 21.):

1.    Nůžky ve štítku, letopočet 1691 a opis: D • HANDWERCK • D • SCHNEIDER • Z • BO • WIESENTAHL • Prům 0-32 m.

2.    Na rozpoltěném štítě podkova a kovářské kladivo z jedné, mlátek se želízkem z druhé strany; nad tím letopočet 1691. Opis: D • HAND-WERCKS • I-S-D- HVF • V • BERCKSCHMID • Z - BŮHMISCH • WIESEN • T• Prům. 0-039 m-

3.    Volská hlava, dvě skřížené sekery a opis: D-H-W-S-D-F-HAVER • 1691 • IN • B • ST • B • W • THAL • Prům. 0-036 m.

4.    Úhelnice a kružítko ve štítě andělem neseném, letopočet 1718 a opis: DAS • HANDW • D • TISCHLER • ZV • BŮHM • WIESENTHAL • Prům. 0-037 m-

5.    Mlýnský žernov a paleční kolo mezi dvěma lvy, letopočet 1716 a opis: DAS • HANDWERCK • DER • MILLER • IN • BO • WIESENTHAL • Prům. 0-033 m.

6.    Lvy držený preclík a vánočka, letopočet 1716 a opis: DAS • HANDWERCK • D • WEISBECKEN • IN • BO • WIESENTHAL - Průměr 0-033 m-

Gesmesgrůn.

Brd

Pl

Mariasorg.

,r

¹

Dehio und Bszold, Die kirchliche Baukunst des Abendlandes II. (1901),

357—359-

²

Paliardův Architektenbuch v archivu Společenstva staveb, živností v Praze

³

Dříve tu stála v řezané zasklenné skříni dřevěná socha P. Marie (nyní je uschována na faře), 86 cm vysoká, polychromovaná, z konce XVIII. století.

⁴

M. Z. K. 3. Folge XII., 11.

7.    Škorně a kladivo ve štítku, letopočet 1719 o opis: DAS • HANDW • D • SCHVMACHER • Z • B • WIESENTHAL • Prům. 0-033 w.

8.    Klíč a dvě skřížené bambitky v rozvilinách, opis: DAS • HANDWERCK • DER • BUCHSENMACHER • U • SCHLOSSER • Prům. 0-035 m-

Gesmesgrůn.

Fr. AI. Heber, Bóhmens Burgen IV. (1846), 26. — O. Piper, Oesterreichische Burgen VII. (1909), 101. — A. Sedláček, Hrady a zámky XIII. (1905), 97.

Zřícenina HIMMELSTEIN strmí na zalesněném, 633 m vysokém vrcholku čedičového kužele při vyústění divoké rokle (Hóllschlucht) do údolí Ohře. Vrcholek protíná hranice okresů jáchymovského a kadaň-ského, jež souhlasí s hranicemi obcí Gesmesgrůn a Boxgrún (Holi). (Obr. 22.—24.)

Vznik hradu není doložen dokumentárně. Zprvu byl v majetku rodu z Schónburgu, pak přešel od potomků lenního pána tohoto rodu, „rytíře z Himmelsteinu", v XV. stol. na rytíře Satanéře z Drahovic, kteří r. 1495 Himmelstein téměř rozvalený skoro od základů znovu vystavěli. Na to patřil hrad, již v listině z r. 1574 pustým (od) nazývaný, v letech 1528 až 1588 hrabatům Šlikům, do r. 1592 Šimonu Ungnadovi ze Sonnecku, do r. 1621 Krištofu Vitztumovi z Vitztumu na Neu-Schónbergu a Klášterci; od r. 1622 jsou majiteli hrabata z Thun-Hohensteinu.

Cesta, vedoucí na východě od dvorce Himmelsteinu k hradu, byla asi 40 m pod hradní branou přerušena zcela isolovaným předhradím

(obr. 24. I.) 7 m dl. a 4-6 m šir., z něhož se zachovaly již jenom dvě zevní zdi, 1 m silné, v pravém úhlu k sobě přiléhající.

Za branou, překlenutou v šíři 2*9 m stlačeným obloukem (obr. 24., II.) leželo těsné hradní nádvoří.

Na východě ohraničovala je věžovitá stavba (obr. 24., III.) pravoúhlého půdorysu, se sklepem valené sklenutým a třemi patry, jichž trámové stropy se nezachovaly. Sklep, dnes na jihovýchodě otevřený průlomem ve zdi a skoro do polovice výšky zasypaný, rozkládal se téměř

ém

-Srn

-V

Otr. 22. Gesmesgriin. Himmelstein. Pohle;! od jihovýchodu.

v celé hloubce stavby; přístup umožňovalo schodiště opřené o severozápadní stěnu obytné věže, pod nímž byl druhý menší, ze sklepa přístupný prostor. Horní tři patra byla oddělena od schodiště, dnes již skoro zcela zničeného, zdí. Mimo dvéře, v této zdi zachované, jsou v I. patře jenom dvě okna segmentem zaklenutá k jihozápadu. Na téže straně osvětlovalo jediné okno, spojené na levé straně s lichým výklenkem, druhé patro. Z třetího patra zbyly jen nepatrné části zdí.

V severovýchodní části hradiště, kde byla vystupující skála vylámána, zjednán vedle hlavní brány (obr. 24, IV.) menší brankou, ve zdi ohradní ponechanou přístup do parkánu (obr. 24, V.). Na horním konci částečně až do výše 1-2 m zachovaná zed parkánu obklopovala jako pásem horu —

zůstávajíc stále v téže horizontále — v ellipse, stoupající pozvolna od jihozápadu k severovýchodu.

th

s-

-*n

WtM

UH

a- ls

$a?

B£

MS

ti ri

*kjř

č§k II'¹

' '~' -‘“TaP*'

t'.j

/■ Zp

r?

vr

JS^SIp¹'

*‘ .♦ “isEpS

-'1

r*« vj

^sfoiTt ~

Obr. 23. Gesmesgriin. Himmelstein. Pohled z 1. pol. 19. stol. (Z Hebrových Burgen 1. c.)J

Na vrcholu hory byla ještě další obranná stavba, podobná před-hradí v půdoryse i v síle zdí (obr. 24, VI.), jež však již zmizela až na dvě zevní zdi, se zemí srovnané. Severní a západní strana hradiště je nyní zcela

IBP

. L'ř“

om

'Jinam

3*- ^

,-Z5-

Uf

///

'vS

!!i!ii iili/ni ínliiimiitiv¹¹¹¹

funí r r r r t r

/ str

Obr. 24. Gesmesgriin. Zřícenina Himmelsteinu. Půdorys: I. Předhradí. II. Vchod do hradu. III. Obytná věž. IV. Brána parkánu. V. Parkán. VI. Opevnění.

otevřena; na tomto svahu, bezpečném proti útoku, bylo jen slabé opevnění, jež nej prvé podlehlo zkáze. Jako stavební materiál bylo užito výhradně čediče.

Hůttmesgrůn.

W. Peiter, Die Wirbelsteine (Erzgeb.-Zeitung XI., 127).

SPONDYLOLITY, patřící panství Hauensteinu; výška nadmořská 1094 m\ blízko místa, kde se rozděluje okresní silnice z Húttmes-griinu do Schonwaldu vedoucí od silnice z Hofbergu do Oberhalsu; tři strmě stoupající kupky z navršených čedičových balvanů; menší jsou nyní zcela zakryty lesem.

**■ ■}

< li

ESI

XŮ---;nnBCT

m,

ZJJ

ÉH2

msEM'

.1

Obr. 25. Jáchymov. Pohled od jihu z r. 1865. (Podle rytiny.)

Jáchymov (Skt. Joachimsthal).

Archivalia: V jáchymovském městském archivě: Seltenreich Johann, Auszueg der Ratsschlusse die Gemain vnd dere nuz betreffende vom brand hero de Anno 1538 u. s. w. (pokračováno až do r. 1579), Radní kopiář 1542—1545, Radní protokoly 1563—1566, 1784—1785, Radní manuál 1577—1583. — Joh. Mathesius, Sarepta, Predigt IX. a Chronica der Freyen Bergkstadt in S. Joa-chimstal vom 16. Jar an bis zu ende des LXI. (Nurnberg, 1587). — Johann Miesl, Historische Beschreibung der freien Bergstadt Joachimstal. (Rkpis z konce 18. stol. v knihovně Musea král. čes.) — Boehm Ant., Gedáchtnis-Beitrag uber die freye Bergstadt Joachimsthal vom Ursprung 1515—1835 (v Pam. knize na děkanství). —■ Rkp. sbírka topografická (doplňky pro prof. Eichlera z r. 1826, 1834 a 1846) v archivu Musea král. českého.

rp€;?

»f*i|

i»m]

it-.v

Pí

: ,pí •■: r:

dPBř⁶ " i ’ ■'■ "■•"'■

.

.

•    ' '• r .    ''‘':P

m

í ‘i

[v;-

m

^

mu «',;P/

t .r—

"p./

!P:

r:A

]cm

iBe

PÍP

S3

. **p

‘»n

■■

■ ■ ti ■' ■ *

£f

■*

V.-'

.pMS*

₄i $W *

ř:?y

F4 "•' i"?

íS»f*;:!řisř;ew

«•».»

I*" **1* *H*ÍMa*,*a»* g»»»«ii

;**r

••r

lis

Faji.-. ■

i¹!] 'Vr'f«ir Si‘;:    í;::

.,Sv..p-P

í:

fry

..T?

ivíSl

Vx

»• «

**• •’nvk.,.

c,ťq3|

.. r

-i

jii

**0

ÍT7

^SBÍSIfa

‘•'J

* • >

?< i

X ,1-i

í-;’

T,

i*

,:p;

• •••

-r. •:•• ;

jFwj ⁵

rvi!

■i

ŘŠPVj*

t ;"

I

WE

á -C

li'

'li

Kp.

ft m ’ i::

i, I

Ž*

é**. • '

.P

iř

__

# .., a ' / v    -rr:I iiihÍi

• A A

••    .    ••• w<p< ~y^ijiKr.i»w''i|;'-'-

■ !    * ' ' ¹    ^ i •-    ".;..

!‘^vV

V,':

'.■■•'v¹

• P? •

■Hh

■ tm. .^ŠĚ

-“”.•••• •••    .... |ig|l~'~Mgli|tffilT li '

juiÁ.    .

B    ____

Kp- .... 1    ^

P^.. J. .—:•-■ «i^x^m-iu::unr

'mĚm

• lííiijtfifr' r .    ” 'v--

>:

P1!

( W.N

-■ AWmfb'

BHSiÍMMM i .. ••v¹

ESI

131!, nrrrv',7ÍMÍi.;r.i^;ř

»-* flsř*®?® i terE^bSl:*

: ' $

r». stírn*?*.*

&IÍ

;v*

• %

MS IPŽfl

’ i

■^JW****” m# XT.

* llttll M »M,H •** »«» M | ,

......V " ;'čV* ' ■*/

ma

VJKěíS

!>?♦

■>*

vi.

P"

% *s

PiK

' iPP.

igppp

•jg

Pj

'•r,

XX-P'-...

mm

...

*íry^''’*■ •

.,... ...T*r^—'rrTr.

■ t

-p

pJy.

;U.₅:

!&.

Pí

mÉHv\ >i,i,,,....... ••    * ¹ fNm. • 'Vi*"*»,«

,

JĚ2*P    .    ..-_~.

7pji'm» ippftr ■ [i m

iTOr^VN i jlH i I d ťYV* r.J: i . . ■ ; ;

; • '.n

I Tl i

V. | 7j V

W f’ .í

, íiřřiírsí;

,........•' í

Í'T“ ■

í;

Í4

>./

• 5"^

'"...... i:

4f)

P;í

Kp

V •-    ’ :í..: ■>.    , ■ lij

{Tu*

I;?'-*- <'<ť

■

í ■:• ■;

,.-■....

fegpf

al?¥

r tatirrWSí!

UxSti^

woaakm-r'

■i

-ík«

Tab. I.

......

ir?.

'3Sž£ *íj®t

• ♦**

■--■

¹ '. »

v

.•^m.

:...Pi^FSKg

V«A, ÉSS.T.7*

-•mísÉ

»• *

**'''i/    L

......S %—**5^ fatíi^S

. * ■

..........'Í9.*sřss,5sy».5««    ;IÍ1

P

)•«!

'I-

. iji

•,v

«¥l«

Ml

■b,

1 4

• i yusessi!

.........

pí-

... •

p*

'PP-:y.

rr®

•    •' r~pír ^'

jri-.i; ¹

....... .    V '

z-'

MUJ».

......PP

jgp.%ggKB0m

*•

„,..t -u- «wfnw -wm^wwww

í;W'Ífe

^ ... _

-VI

^;:;::pp    :« pvávi.v í"-V-v

— ^ W........j..«._lL... «»^aaá!Bii»w.* ,....v.t.síř™r^

~s

Sř

!i:P#

Pp

FTT

Mm

rJi:»

S*» i

....

.........    ., „A A- /

, * • ■■

i i _i    » *fW »- i- <    ~ -.

4!!

H&ji

ívK&í

fcyiÉ

- >- -;. ::v'^| « A ijujL* !Í»iJU i' . ^Ťfžvří

!SPf^s"'S

5 »S

fr

mkstát

Pěajde-

Pohled na Jáchymov z let 1780—1820.

Kolorovaná perokresba. 3 díly (viz předmluvu a str. 29.).

m

'i-m

: I

■

i

m

r

%

Literatura: (Bibliografii viz u Knopfa 1. c. 54—59 a u Č. Zíbrta, Bibliografie čes. historie III. [1906], č. 12893.) — Mons. Gregor Lindner, Kurze Mit-teilungen aus der Geschichte Joachimsthals (Pfarramtliche Nachrichten fiir das Kirchspiel St. Joachimsthal, 1903 sl.) -—- Miiller Anton, Aus der Geschichte Joachimsthals (1889). — Dr. Gustav C. Laube, Aus Joachimsthals Vergangenheit (Mitt. des V. f. G. d. D. in Bohmen XI., 76 sl.). — Schaller II., 81. — Sommer XV., 106. — Grueber Bernliard, Die Kunst des Mittelalters in Bohmen. IV. (Wien 1879). — Karl Knopf, Die Wunderstadt St. Joachimstal. (Weipert und Leipzig, 1909.) — Ottovy Čechy X. (1896), 178—186. — Světozor 1874, 274. —• Deutschbohmen im Bilde (1912), tab. 42. Text O. Wienera. — Ottův Slovník Naučný XII. (1897), 1018—X020. — A. Sedláček, Místopisný slovník II. (1897),

35°—35i-

Pohledy na město: Pohled od jihu u F. B. Mikovce a K. W. Zapa, Starožitnosti 1. c. II. (1865) [obr. 25.]. -—- Rytina zříceniny Freuderísteinu u Hebra, Burgen III. (1845). — Kresby veřejných budov jáchym. na nejst. horních mapách (z r. 1589 a :593) v archive c. k. horní a hutní správy [obr. 28., 29., 40., 67., 71.]. — V radnici pohled na město 1780—1820. Kresba perem, kolorovaná. 3 díly, celková délka 6 m. 1. Záp. strana až ke hřbit. kostelu. 2. Východní svah údolí. 3. Spodní část města .až k býv. huti na stříbrnou rudu (tab. I.).

I. Dějiny a stavební vývoj města.

,,2íuf ITÍariaberg bas Bergtnergí fing ftcfy an,

5. ifnaberg bie ^rau, 5. 30ací?'rnS^aI ber IHann Unb IHariaberg, bie bie Codjter, seirt Die brei Stábte, bie id? mein,

£0 innerfjalb 3 ober 24    auffommen feyn."

Petrus Albinus.

Stejně jako rudohorská města Annaberg a Marienberg vděčí i město Jáchymov svůj vznik a svůj skoro báječně rychlý vzrůst bohaté kořisti rud. Ačkoliv bylo již na konci XV. stol., ba ještě dříve na místě, kde se měl později rozkládati Jáchymov, pátráno po rudě, vzkvetlo přece dolování až tehdy, když se r. 1515 spojili ke společnému podnikání bohatí a mocní hrabata Šlikové s Alex. z Leisnigu, Wolfg. z Schonbergu, Janem Pflugem a H. Tumshirnem.

Náhodně soustředěné množství dělníků zalilo náhle údolí. Když Jindřich z Konritz, pozdější šlikovský horní hejtman, vyhledal 22. Června 1516 údolí, zvané tehdy Konradsgrún a teprve r. 1517 přezvané Jáchymovem, nenalezl tehdy ještě vůbec příbytků; domy sice již byly budovány, ale dosud nebyl ani jeden dohotoven. Ale již kolem svátku P. Marie Početí r. 1516, kdy sem Konritz několikráte přijel, bylo tu prý již vystavěno na 400 domů. Stráně údolí vynutily si sice jakýsi půdorysný útvar; ale nehledíme-li k této přirozené nutnosti, seznáme, že tu byl bez pořádku a plánu nastavěn nakvap dům vedle domu, příbytek vedle příbytku způsobem, který nepočítal s dlouhou budoucností. Časté veliké požáry, zejména v r. 1538, 1782 a posledně v r. 1873 nalezly vydatnou potravu v technické kvalitě těchto staveb.

R. 1517 byly učiněny pokusy zavěsti poněkud řád do tohoto chaosu; tehdy Jan Munnich údolí opustil (hat den Tal ab-gezogen) a na podzim bylo Jakubovi Heyfeldrovi propůjčeno městiště (man hat di hofstett verliehen). Do téhož roku spadá také vystavění prvního domu u potoka (an der Flut) nákladem Mich. Thiela, čímž nastává nové období ve vývoji Jáchymova. (Obr. 26.)

ps**

mx

Obr. 26. Jáchymov. Půdorys města z pol. XIX. stol.

Jaw

'oT

[■ 1 J/Jv

%jéi

s>

7:ů

ffi

i' .

Srdcem města byl původně chlebný trh (Brotmarkt), nyní náměstí sv. Anny, kde na blízku se soustředil život náboženský a veřejný v kostele (nyní špitálský nebo hřbitovní kostel) a v radnici. S pokračujícím zastavěním území podél městského potoka posouvalo se střediště města údolím vzhůru. Tehdy vznikly v nejhořejší části města v rychlém postupu stavby veřejné: zakoupen dům na radnici od hraběte Jeronýma Šlika (1531), vystavěna mincovna (1534—1536), kostel (1534—1540), získány domy od hraběte Lorenze Šlika na školu a od Mikuláše Streubela na faru (1535), což vše dosud dává převahu horní části (Oberthal) před dolní (Unterthal), nebo —■ řídíme-li se podle dřívějšího rozdělení města na čtvrti — čtvrtím Schottenberg a Obertúrken proti čtvrtím Pfaffenberg a Untertúrken.

V 3. a 4. desítiletí XVI. století dostihl stavební ruch v městě, přes to, že výtěžek z dolování tehdy již značně klesal, vrcholu. Bez ohledu na nákladnost podniku byli zváni známí umělci z ciziny k výzdobě nových staveb a také o jakousi assanaci města byl učiněn pokus, když bylo r. 1544 na rozkaz hraběte Šlika 14 domů po obou stranách potoka pro nebezpečí ohně a povodně, jež jimi hrozilo, vykoupeno a zbořeno.

Šmalkaldská válka (1546—1547) zahajuje období úpadku. Místo objednávek uměleckých prací jsou tehdy radní

«►.

„ Ir'-'.

-x

t ' A;.

V ■'

\*v.”

ér

ti?

■ 'Sř

Jkk^ř' -

4$ ■ m

*rr?

*S

''i

^.v

■*

*£ u>

■í 4

J-i

Obr 27. Jáchymov. Pohled na město od jihu.

-2 -

•v

-.<•

Se^

T?

manuály stále plny žalob na těžké dluhy, způsobené škodami na kostele, radnici, škole, válečnými nepokoji a ohni.

Následující století nepřinesla již závažnější obrat poměrů. Tíha třicetileté války stihla město celou svou vahou. Přes to, že se potom na čas dolování zase zdvihlo a naplnění obecní pokladny opět probudilo chuť k stavbě, přece již nikdy se nevrátil umělecký rozkvět XVI. století. Barok a rokoko jdou bez značnějšího vlivu na obraz města. (Obr. 27.)

Osudný byl pro zachované památky z minulosti města požár 31. března 1:873,¹) jenž zničil mnoho starých patricijských domů s bohatými arkýři a štíty a zejména nádherný kostel se všemi uměleckými poklady XVI. stol.

i-

■'-S-

c:

-l

7//(4

cl /Te

Ks

Obr. 28. a 29. Jáchymov. Bašty z r. 1526. (Podle výkresů na horních mapách z r. 1589 a 1593.)

II. Opevněni města.

Překotný chvat, s nínž se hleděli dobrodruhové hledající poklady v horách dostati pod nuzné aspoň přístřeší, připustil teprve poměrně velmi pozdě také starost o opevnění města. Hrad Freudenstein, vystavěný r. 1517, neměl pro ochranu města významu. Ostatně při přirozené poloze města v údolí, kde poskytovalo již poměrně dosti velikou jistotu prosté uzavření spodního a horního vchodu do města, spokojili se obyvatelé r. 1526 vystavěním bašt (Pastey), a to horní u posledního domu v právo (Oberthal, čís. 216) a dolní u dnešního hostince ,,Zum weiBen Hof“.

Obě bašty záležely ve věži s branou, pokryté stanovou střechou, k níž přiléhaly po obou stranách zdi se střílnami a táhly se až k samotným stráním údolí (obr. 28. a 29.). Radní protokol ze 17. dubna 1769 mluví ještě o opravě horní sešlé bašty. Při stavbě říšské silnice padly obě tyto stavby r. 1835 v oběť ohledům komunikačním.

III. Jednotlivé veřejné budovy v městě.

1. DĚKANSKÝ KOSTEL SV. JÁCHYMA.

V městském archivě: Register vnnd Rechnung vber den Kirchenpaw In Sanct Joachimstal; Radní protokolly 1560—1561, 1561—1563, 1784—1785. —

F. B. Mikovec a K. Wl. Zap, Starožitnosti II. (1865), 188—190. — M. Z. K. VIII., 321 a N. Folge XIII., CX. — Corn. Gurlitt, Kunst u. Kunstler am Vorabend der Reformation (Halle 1890). — G. Lósche, Joh. Mathesius (Wien 1907). — Dr. Rich. Schmidt, Der Kirchenbau zu Skt. Joachimsthal (1534—1540) (vyjde v 51. roč. Mitt. des Ver. f. Gesch. der D. in Bóhmen).

Dějiny stavby. Se stavbou městského kostela bylo začato v pondělí po sv. Trojici (1. června) r. 1534. Dílovedoucím („verordneter Werck-meyster") byl domácí stavitel Hanuš Kopp, tesařským polírem (,,oberster

'^7

:-.a

iljfc

. r VJ.T.

: f. •

i/

ííí% . ,

mm *:i&

; \-

* -ř

éš

i#, dg.

;>T.

[q

"mi

Obr. 30. Jáchymov. Děk. kostel před r. 1873. (Podle kresby.)

Werkmeister ober die Zimerleut und angeber der Bedachung") ze začátku Wolf Muller z Ostrova. 0 sv. Kateřině (v neděli, 25. listopadu) r. 1537 byla sloužena první mše v kostele sotva zhruba dokončeném. Scházela ještě okna a štítní zdi; strop byl nepokrytý, střecha jenom prozatímně šindelem pobitá; věž nebyla ještě hotová. Teprve během následujících tří let byla stavba kostela do r. 1540 dokončena celkovým nákladem 14.824 zl., 8 grošů, 3^2 X.

Vnitřní zařízení bylo úplně vypraveno v letech 1542—1573. R. 1542 přivezen velký zvon z Burcksteinu, 1545 věnovali hrabata Jeroným a Lorenz Šlikové „tabuli na oltář" {Luk. Cranachovi připisovaný obraz), 1559 daroval Ondřej Selttenreich Boží hrob, 1560 Nikel Militz sochu nanebevstoupení Páně; 1564 bylo postaveno 10 dřevěných pilířů do kostela, 1566 byl strop vydeštěn, zhotovena nová zpovědnice a kostel vybílen, 1567 byl kostel

na stěnách (,,oben am Gemeuer") a 1573 na emporách (,,Borkirche“) Aug. Cordem²) vymalován.

V letech 1764—1785 byl zevnějšek i vnitřek kostela podroben rozsáhlým změnám. R. 1764 byly postaveny nové boční oltáře; 1768 byla zřízena zábradlí a kněžiště, postaveny lavice, Matyáš Schmiedhuber provedl sochařskou práci na patronátních lavicích, nová sakristie s hrobkou vystavěna, kostel celý vybílen, 10 sloupů dřevěných pomalováno a ozlaceno; 1769 byl kostel vydlážděn, oltáře sv. Trojice a Anny nově zřízeny; 1773 byla

es

■i

m.&

i&í

I:'

ÉSá

__>r

ar

•v

m'~§

1 ES 3SS

í>

Obr. 31. Jáchymov. Děk. kostel po požáru 1873.

věnována křížová cesta a slavkovským malířem Eliášem Dollhopfem³) vymalována; 1776—1781 byla střecha pokryta břidlicí; 1779 byl strop kostela vymalován; 1785 byl dokončen nový mramorový hlavní oltář celkovým nákladem 1782 zl. (pracovali na něm kameník Matyáš Millauer z Prahy, zednický mistr Christianelli, pozlacovač Tadeáš Beck z Jáchymova, sochař Matyáš Schmiedhuber a malíř Jos. Kramolin z Prahy, tehdy v Karl. Varech (olt. obraz sv. Jáchyma). Původní archa dána za postranní oltář.

Obrovský požár města 31. března 1873 ztrávil kostel úplně. (Obr. 30. a 31.) S použitím zachovaných zdí zevních byl pak v letech 1874—1876

podle návrhu stavitele chrámu sv. Víta v Praze Jos. Mockera vystavěn a zařízen pseudogoticky stavitelem K. Fr. Richterem z Johanngeorgenstadtm Popis stavby. Kostel patří podle zevnějšího dojmu, který zůstalí i při přestavbě po katastrofě r. 1873 v celku zachován, do řady rudo-horských svatyň rychle za sebou v 1. pol. XVI. stol. povstalých; působí hlavně šířkou a hmotností stavby. (Obr. 32. a 33.) Budova stojí, obrácena kněžištěm do náměstí, na strmém svahu; na západní straně vede podél kostela ulice, oddělená hlubokým příkopem a opěrnou zdí zachycená.

;;

Pl

W&kM a

'*-'3

i-.v!

Sil

;V.

,w. ^3

[i

irtk

ÍPS

h?ms

v, ir

ip

mi;

•é . , • .

mfi

IV

**

iiii

‘ |Mí*

«■

I!

iT]

Ž3.

■f...

■Sf

-y*r

Obr. 32. Jáchymov. Děk. kostel. Pohled od jihozápadu. Poloha kostela v městě.

Původně pozdně gotická, stejnolodní stavba, s renaissančními detaily. Hlavní osa leží podle směru údolí od sev.-sev.-západu k jiho-jiho-východu. Obdélná lod — bez výslovně akcentovaného závěru chorového a s předloženou věží — má značné rozměry: 50-5 m zevnější délky a 28-5 m zevn. šířky. Zevní stěny asi 15 m vysoké, z lomového kamene hladce omítnuté, jsou opřeny šestnácti pilíři s jedním ústupkem, spodem vyžla-beným a s kosinou; nárožní opěráky postaveny diagonálně.

Z XVI. stol. zachovala se kolem celé budovy obíhající trn ožni římsa, podle výšky terrainu v různých úrovních zalomená a čtvrtválcem, šikmou a žlábkem profilovaná a tři hlavní portály, jeden v průčelí štítovém, druhé dva v téže ose po stranách.

Architektonická kostra a profilace všech tří portálů stejná: Polokruhem uzavřený otvor s pilastry po bocích a předloženými čtvrtsloupy na bohatě profilovaném soklu; nad tím úplná římsa, nad pilastry oblomená,

spodní část složená z lalošky a výžlabu, svrchní z krycí lištny a čtvrtválce; nástavec ve tvaru tupoúhlého štítku. Profilace a ornamentace je vláčná, figurální a rostlinný dekor velmi přesně pracovaný. Dekorace portálů je rozdílná.

Nejkrásnější je výprava záp. portálu.⁴) (Obr. 34.) Uprostřed štítového pole v medailonu poprsí zakladatelovo, ⁴ ⁴) po stranách jeho roh

"I'' '

59

Y/

:.W

Obr. 33. Jáchymov. Děk. kostel. Pohled od jihozápadu. Detail.

hojnosti vybíhající v zatočenou rozvilinu, z jehož ústí vylézá delfín. Na štítovém zastřešení zubořez, na vrcholu okřídlená hlava andílčí. Pod poprsím ve vlysovém páse distichon, zbásněné Dr. Janem Neffem (Naevius), tehdejším městským fysikem a vysekané kameníkem Jiřím z Bamberka: HVNC PIETAS REGISQUE FAVOR ATQVE INCLITA VIRTVS ORBA-

RVNT | VITA CONIVGE ET IMPERIO. D • STEPHANVS SCHLICK. COMES • Z • G • AN • 1526 3ETATIS 40. | Ve střední ose hlavic pilastrových rozvíjí se akanthový list a podpírá otupené nároží krycí desky po stranách obloukovitě prohnuté. Místo volut jsou na hlavici delfínové s hlavami

pa

lčý.|

: '-V

’v>>

hí-7

li

M Wimí

iéiIéIÍ

9j{

[V.:

|í

j:

Obr. 34. Jáchymov. Děk. kostel. Západní portál.

dolů obrácenými. Na přední zalomené ploše římsy po čtyřdílné rosettě. V koutech archivolty dva souměrné zdobné štítky, levý kartušový s třemi zavilinami.

Stejné formy štítků jsou na obou ostatních portálech Ve štítovém poli severního portálu rovněž v medaillonu hlava bezvousého vojína v profilu, hledí „zavřené" helmy zdviženo; pod medailonem akanthový

list, vyplňující skoro celé pole štítové. Ve vrcholu štítu pinie. Tři kamenické značky, na levém ostění dvakráte čís. i., na pravém čís. n. (na obr. 35.)

Hlavice pilastrů východního portálu, povýšeného nad devíti-stupňovým schodištěm, jsou ozdobeny ve středu maskou, nad níž vyrůstá k abaku akanthový list. Větší listy akanthové vroubí nároží hlavice. Poprsí ve štítě pcdobá se provedením svému protějšku na sev. portále. Po obou stranách medaillonu leží dva delfíni s hlavami ven obrácenými a končí v rozviliny akanthové. I zde jsou kamenické značky, jedna (čís. 1, obr. 35.)

7"

Obr. 35. Jáchymov. Děk. kostel. Kamenické* značky.

dvakráte na pravém sloupě, druhá (čís. 7, obr. 35.) ve středu prázdného vlysu.

Čtvrté, menší dvéře, vedoucí do sakristie, jsou v západní stěně těsně vedle jižního nároží; mají polokruhový oblouk a původní orámování, jehož střední oblom je zdoben listovcem, obíhajícím až do třetiny výšky, kde přechází ostění v jednoduchou oblinu; na vrcholu oblouku je vytesán

ve štítku, svrchu zavinutém, znak šlikovského panství Bassanb.

Vedle dveří ukazuje pravoúhlé zalomení trnožní římsy a stopy pod omítkou na původní (okenní) otvor.

Okna kostela byla při přestavbě 1873 zcela změněna. Šestnáct hlavních oken dvojí různé velikosti má nyní gotisující spodní římsu, jsou překlenuta stlačeným hrotitým obloukem a opatřena kružbou ze dvou čtyřlistů a jednoho trojlistu; původně měla okna polokruhový oblouk a byla dělena dvěma kamennými pruty, jež byly pod obloukem po způsobu kružby prostě spleteny, asi tak, jako dosud vidíme na věži. Vzhledem k nutnému osvětlení prostoru pod emporami v kostele bylo dříve pod velkými okny (jež měřila 2 sáhy, 5 stop, 4 coule výšky a 1 sáh, 1 stopu a 8 coulů šířky), ještě šestnáct menších, rovněž trojdílných, jež byla r. 1873 úplně odstraněna jako zbytečná, když nebyly po požáru již ernpory znovuzřízeny.

Mohutná sedlová střecha, břidlicí krytá, s dvěma vysokými troj úhelnými štíty, především přispívá k hmotnému dojmu kostelní stavby. Před pežárem byla její kolmá výška 9 sáhů, 4 stopy, 6 coulů, nyní je již jenem 14 m. Při znovuzřízení střechy byla vynechána sanktusová vížka, jež stála původně uprostřed slemene a byla kryta kopulovitou helmou.

Na jižní chorové straně přiléhá věž, dříve s bání a křížem 25 sáhů (asi 47-5 ni), nyní 56 m vysoká; je až k okapní římse kostela válcová, odtud osmiboká; stojíc úplně mimo půdorys kněžiště, je s ním spojena příčnými, diagonálně postavenými zdmi, jež jsou podepřeny dvěma opěráky a sáhají až do výše válcové části věže; v půdoryse jsou segmentově prohnuty a prolomeny nikou v místech, kde druhdy bývala okna souhlasně s okny ve zdi závěrové položena. Stěny jsou členěny mimo trnožní římsu ploše profilovaným kordonem a hlavní římsou kostelní, jež obíhá věž i spojovací zdi. Horní, osmiboká část věže je členěna gotisujícím (novým) kordonem a okapní římsou.

mm

.i

^ÍÍV*

tli

tHr

i-

ifi

rť

rs

GL

mm

ilif I

ii ■

ppy*u ■ |

,4

511

íi

í3*

■Ě

h $Ú

Obr. 36. Jáchymov. Děk. kostel. Portál do věže.

Renaissanční portál do věže (obr. 36.) na jihu, s polokruhovým obloukem, po stranách orámovaný hladkými, nahoru se zúžujícími polo-sloupy na stylobatu. Korinthská, hruškovitá hlavice sloupová je vyzdobena jedinou (v provedení neobratnou) řadou listů a rosettami pod středy abakových stran. Římsa je nad sloupy oblomena, vlys je prohlouben, hladký. Nad tím zdvihá se podobná architektura o dvou válcových, balu-strových sloupech, v první třetině výšky zaškrcených a prsténcem opá-sáných. Na spodní části sloupového dříku široké kanelury, dělené můstky, horní část hladká. Hlavicemi dosahují sloupy až na kordon věže.

Nad portálem v hlubokém výklenku jsou nad sebou položeny dva páry sdružených oken, spodní pár s polokruhovým, svrchní s hrotitým obloukem, oba s římsami na lavici; stará okenní ostění jsou prostě skosena, dělící pruty po obou stranách drážky pro sklo jsou profilovány hruškovcem.

Osmiboké patro věže skládá se ze dvou dílů; spodní sáhá až k slemeni kostelní střechy a nese ciferníky hodin, svrchní byl po požáru nově vyzděn a slouží za zvonici. Místo nynější, přímočáré, hrotité helmy byla na věži před požárem kupole s lucernou.

Ve věži je vrtulové schodiště pískovcové, schodnice jsou podklenuty umělou omítnutou klenbou z cihel, uprostřed opřenou o vřeteno. Z otvorů ve věži, dnes zazděných, vedl otvor na devátém schodě (v úrovni kostelní dlažby) do „nové" sakristie, zřízené kdysi za hlavním oltářem, druhý otvor na 31. schodě na empory. Na schodnicích, na držadle vřetena, na ostěních oken a na portále kamenické značky. (Obr. 35.)

Vnitřku kostela byl dán přestavbou po požáru zcela jiný ráz. (Srov. půdorys před požárem, obr. 37.) Dříve působil kostel jako jediný, velký, jednolitý prostor (sál). Skoro kolem do kola obíhaly empory na sloupech. Ve volném prostoru stálo deset šestibokých sloupů, z celých kmenů tesaných, jež sloužily jen k výzdobě, bez jakékoliv statické funkce. Od r. 1873 jsou vestavěny do koutů v kostele čtyři čtvercové empory a původně jediný prostor je rozčleněn na trojlodí řadou sdružených sloupů s pupencovitými hlavicemi, vzájemně opřenými pomocí oblouků, jež nesou strop a střechu. Za hlavním oltářem byla vystavěna stěna uzavírající přímočárně dnešní kněžiště, čímž byl úplně porušen dřívější stav, kdy byla věž z kostela — pokud nebyla zastavěna pozdější ,,novou sakristií" — viditelná.

Zařízení. Dřívější nádherné zařízení vnitřku bylo požárem skoro úplně ztráveno (srov. vysvětlivky k obr. čís. 37.) a obnova jeho byla provedena v gotisujících formách. Zachovalo se jenom:

Mřížové zábradlí (2 pole), kdysi kolem křtitelnice v jižním koutě vedle staré sakristie postavené; nyní uzavírá křestní kapli pod emporou v severových. koutě lodi. Je složeno z provlékaných prutů a širokého rámce z plochého železa; motivy čárové, spirály s nasazenými, z plechu vysekanými listy a jednorožcem a ukončené nůsky; v levém křídle dveřním též kosočtverečná síť a hmotný skříňový zámek s hladkým příklopem a svrchní deskou. 1. pol. XVII. stol. (Obr. 38.)

Na moderní křtitelnici leží cínový litý věnec (prům. 0-85 m, šířka 0-22 m) s mísou (prům. 0*51 m), vynikající práce reliéfní, zhotovená podle předloh některého německého ornamentisty. Zevnější pás věnce s geometrickým ornamentem, na to následuje kruh z ražených palmett a pás bohatých akanthových rozvilin. Střední pole věnce je vyznačeno dvěma hladkými ovrubami; v něm 35 polí, dělených arkádami s balustro-

OO

CM

*o ro‘ fO po

TTr

IBS

J_.

.3

-rTá‘

I fflB

s=

É-.

s=3

sat

Obr. 37. Jáchymov. Děk. kostel. Půdorys před požárem r. 1873.*)

výiui sloupky, se sérií sedmi pašijových výjevů, pětkrát opakovanou. (Kristus na hoře Olivetské, zatčení Krista, Ježíš před Kaifášem, Kristus trním korunován, Pilát si myje ruce, Kristus nese kříž, Kalvárie). V 36. poli

*) Z rkp. děkana A. P. Boehma ,,GedáchtnÍ3-Beitrag“ atd., fol. 304. Vysvětlení čísel: I. Mramorový hlav. oltář. II. Oltář Jana Nepom. III. Růžencový oltář. IV. Oltář P. Marie Těšitelky. V. Oltář Bolestné P. Marie. VI. Oltář 14 pomocníků. VII. Oltář sv. Ignáce. VIII. Oltář sv. Trojice. IX. Oltář sv. Kříže. X. Oltář hornický nebo sv. Anny. XI. starý hlavní oltář od Lukáše (Sunder oder Můller aus Cranach) Kranacha. — 1. Nahoře na sloupě: Jos. Máchtl z Engelsberka, při obnově kostela r. 1709 c. k. horní rada a vrch. správce (se znakem). 2. Nahoře na sloupě: Jindřich z Konritz, v době stavby kostela (1534—1540) hrab. šlikovský horní hejtman (se znakem). 3. Nahoře na sloupě: Wolf Hólzl ze Sternsteinu, pán z Lychanku, c. k. rada a hejtman v Jáchymově. Sebald Schwerzer z a na Falkenbergu, c. k. rada a 13. hejtman v Jáchymově (1606—1613). 4. Na sloupě: Albrecht z Globen na Pochlo-vicích, 10. hejtman v Jáchymově. 5. Na sloupě: Jan Kristián Meyer, vrchní správce úřadu v Jáchymově od 4. ledna 1677 do 1714. 6. Na sloupě: Rupprecht Pullacher mincmistr 1545. Jiří Geitzkofler mincmistr 1563. Pod tím je zpovědnice. 7. Na sloupě: Konrád Lauer, vrch. správce úřadu od 10. července 1670 do 12. června 1715. 10. Na sloupě: Wolf Wiebel sen., z Hóchstettu. 11. Sedadlo vrch. úředníka se znakem hornickým. 12. Sedadlo magistrátu se znakem městským. 13. Školní lavice. 14. Lavice hornické. 15.—18. Lavice pro ženy. 19. Věž se 4 zvony. 20. Nahoře: Císařský rak. orel s nápisem: Maximilian der Anderte, Rom. Kaiser, zu Hungarn und Bohmen, Kónig an. 1566. Regnante Maria Theresia aC Conregnante in Vikto Caesare Josepho Interna reno-Vatio eCCLesIae faCta est (= 1763). 21. Zadní strana oltáře čís. XI. Ve zdi vytesána na pamět truchlící postava. 22. Křtitelnice s cínovým víkem s reliefy, z r. 1575. Stará sakristie. 23.—24. Ve dvou oknech šlikovské znaky. 25. Na epištolní straně za hlav. oltářem obraz sv. Krištofa (snad týž, který nyní visí ve hřbitov, kostele), pod ní obraz od žáka L. Kranacha. 26. Sochy na empoře: a) Salvátor, b) sv. Marek a 12 apoštolů. 27.—28. Choř starších. 29.—30. Empory. 31. Hudební choř. 32. Nahoře na stropě znaky: a) císařský, b) český, c) městský, d) hornický, e) šlikovský. 33. Tři obrazy Alb. Dúrera. 34. Boží hrob. 35. Obraz K. Skréty.

znak nakladatele (trup mužský), po stranách klenotu iniciály H R (asi jáchymovský patricij Hans Roth) a u paty štítu rytý letop. 1575. Věnec ohraničen dovnitř páskem ornamentu z akanthových rozvilin, stejného s ozdobou na okraji mísy. Dno mísy bez ozdoby. Na zevním hladkém kraji věnce městská značka jáchymovská a mistrovská značka jáchymovského konvá-ře Hanse Wildta (dvakráte): zvonek a initiály H W. (Obr. 39.)

> w

ik

m-i 1

Obr. 38. Jáchymov. Děk. kostel. Mříž v křestní kapli.

Náhrobky:

1. V dlažbě pod hudební kruchtou. Pískovec, i-8o X 075 m. Kámen značně poškozen, levá horní půle uražena, znak a nápis skoro úplně ošlapány, zbývají jen nesouvislé zbytky písmen. Zasazen na paměť prvního cis sekretáře dvoř. komory Kašpara Geitzkoflera z Greifeneggu, jenž 15. října r. 1575 zemřel v Karl. Varech ve věku 44 let a byl do Jáchymova převezen k pohřbení v kostele.

2. Zasazen uvnitř kostela ve zdi mezi záp. portálem a oltářem sv. Josefa. Červený mramor, 1-95 x 1*05 m. Nahoře nápisová deska: „Jfrau XDaria 3ohlox Jan | ^tinpn | fein fanflfí [rfjlaft unb ru | fjtf řjtertn. | Jfjr Daffer Jlnbreas    j fts mar | tun Breníjlaro ber Jlr | ijnet Bařtíor. |

HHf 3|errn Sohfor I|ein ! jen íjaf fte | 13 Jaljre gelebef fjie. | Jnn frieb* Itdjer (E\)z jur Wúí \ geboren | Dter ^bfjn, jroei    j anserhoren. |

Jm ájrijfíitíjen IfíDanbel, | |'te and) fiirf. | Mií fleijj ($offes IDorí, | íEaij= lid; řjbrf. |

Um IBifroEttfřartb.....| tinjam.... j Jbíjeh HafjcE fte ?u gEbratřjf |

iíjr JUůf. | gufem Baí JtB btEn | íe gErn. | ^EbErmamt, bEr...« | ÍHe badjÍE uft att ií;r Ie% | íe« Ettb. BEfaíjI iířjr ^eeI tím (Ef)ri | jíi Í|Ertb. Brauf fanf í imb {slig | BmjtfjIiEf balb | IBurb JtsbEit mtb utErpg ilafjr alí. | IDec btEs lijí Jag: Bxm | grtab iřrr ©oíf | Bnb JtřndtE ftrfj attcfj | jum jBligen

sos.

i ■■    > 'Q

VÁ

rK

X-V \J'

§1

14

llřf t

wv

■% :V

4í'hí?';'

t-.Ř,

Obr. 39. Jáchymov. Děk. kostel. Věnec křtitelnice.

íEobfA V dolní části ve čtyřkruhu bohatě provedený znak. Opis, částečně nečitelný: ... Womís Bhíobris gEgEtt morgEtr umb | (Em Mf)t Jtoo 1613... a citát z Isaiáše, 26. kap.

3. Jediný zbytek rozbitého náhrobku první manželky hraběte Lorenze Šlika, Kateřiny z Wartenberka z r. 1541, je v sakristii zazděný pískovcový medaillon, 0-33 m v průměru, s hlavou chlapce v reliefu a v právo na okraji označený STEFFAN; těchto medaillonů (Kopfstúcke) bylo osm zasazeno kolem náhrobku a označeno jmény: Joannes, Veronica, Catharina, Adam, Christoph, Susanna, Stephan a Eleonora. Opis náhrobku zněl: „Dum gravido dubium | tentaret corpore partům, | Inclyta cum foetu proh. Catha- J řina perit. Obiit VII. Kalendas | May Anno Domini M. D. XLI.“

Ze zařízení r. 1873 shořelého byl umělecky nej cennější trojdílný křídlový oltář z r. 1545, malovaný L. Kranachem. Jeho rozčlenění ukazuje toto schéma: a) Přední pohled na oltář při zavřených křídlech:

Nástavec

yr s obrazem ,,Seslání Sv. N. ' Ducha". Nad tím socha Sv.

Michala s vahami, na jedné misce hříšník, na druhé závaží hříchů.

pevné levé křídlo

pevné pravé křídlo

Pohyblivá křídla zavřena.

Křest Kristův v Jordáně.

Potopa.

Mojžíš dává zákony na deskách.

Ježíš jako dobrý pastýř s beránkem.

(Zákon úcty a bázně.)

(Zákon lásky.)

(Voda očišťuje od dědičného hříchu.)

(Voda ničí hříšné lidstvo.)

Predella.

Poslední večeře Páně.

Hlavy apoštolů byly podobizny slavných současníků, mezi nimi i hlava samého umělce; v právo v koutě jeho značka (okřídlený dráček).

b) Přední pohled na oltář při otevřených křídlech bez predelly a ná

stavce :

-m

Střední obraz:

Ježíš na kříži mezi lotry, posmíván učenci.

pohyblivé levé křídlo střední skříně otevřené, pevné levé křídlo zakryto.

pohyblivé pravé křídlo střední skříně, pevné pravé křídlo zakryto.

Z mrtvýchvstání Kristovo.

(Spasitel povýšen.)

V pozadí:

Průvod ke Kalvárii.

Kristus na hoře Olivetské.

(Spasitel ponížen.)

Na zadní straně oltáře byly nápisy pod obrazem Boha otce: ,,Ich glaube in Gott Vater, allmechtigen Scheppfer Himmels und der Erden“ a ,,Decretu nicenoe Synodi | contra Cikoma Xays hub. | Cantant. ao 787 | Jus: ipsa: Nam Deus est quod imago dočet. Sed non Deus: | Hanč videas, sed mente colas quod cernis in ipsa.“ Mimo to byly tam vyobrazeny poslední věci člověka, smrt, soud a nebeské království, jakož i rozličné práce hornické. Po straně byla podobizna Štěpána Šlika, distichon Dra Neffena (citované již při popisu záp. portálu) a pod tím věnování: ,,CHro servatori sacrum. Generoso comiti et Dno D. Stephano, Schliconi Com. Passaun Dno WeiBkirchen et Elnbogn, sub cujus auspiciis hae Valles Joach. coli et evangelium doceri et metalla florere coeperunt anno MDXVI, qui contra Turcos fortiter pugnando pro Ludovico rege, pro lege et pro grege honeste ad Moesch (správně: Mohacs) occubuit in die decollationis S. Johannis MDXXVI., fratri et patruo charis. inclyti fratres D. Hieronimus et Lauren-tius unacum D. patruis perpetuae memoriae ergo hoc monumentům posuerunt. Posteritas nostra hoc et has Valles sancte conservanto. Anno Dni MDXLV.“

Oj}iÍ0ť f>ín§ '1Sií

o-c

¹

Karl V. Hansgirg, Joachimsthal vor, wáhrend und nach dem Brande von 1873. (Bohemia 1873, č. 104—106.)

²

Kord, Habart řečený Kord, pražský malíř. (Viz Soupis XXX., 225.) —■ S Kordem uzavírá 6. září 1577 rada města Lokte smlouvu na zhotovení oltářního obrazu pro tamní farní kostel, jehož predella je dosud zachována v Měst. museu chebském. (Srov. Dr. Ad. Horcicka v Mitt. des Ver. f. Gesch. d. D. in B. XXXIII. [1895], 275.)

³

Srov. Joh. Hahn, Elias Dollhopf v Mitt. des Ver. f. Gesch. d. D. in B. L. (1912), 147—149.

⁴

Zasvěcen památce zakladatele Jáchymova hraběte Štěpána Šlika, nezvěstného od bitvy u Moháče (29. srpna 1526).

* ⁴) Provedením podobá se poprsí na jeho pohrobní medailli, obličej s krátce střiženým plnovousem, obrácený v levo, na hlavě baret s širokým krajem, vlasy pokryty caloťtou (srov. obr. 93.).

mm

Brd

Obr. 40. Jáchymov. Špitální kostel. Kresba na horní mapě z r. 1593.

2. ŠPITÁLNÍ nebo HŘBITOVNÍ KOSTEL.

Radní protokoly z let 1560—1561 a 1780—1782 v městském archivu. — Mitt. Z.-Komm. VIII., 321.

Doba vzniku kostela není doložena listinou; pravděpodobně byl založen r. 1516. Varhany byly postaveny až r. 1520 (2. června), strop byl r. I533 vydeštěn. (Obr. 40.) Již r. 1780 byl kostel sešlý (,,schlecht und mangelhaft") a opraven r. 1782. K částečné úhradě nákladů bylo usneseno prodati železné náhrobní desky, ale dříve je dáti ,,ad futuram rei memoriam" na prkno kopírovati. V poslední době nabylo chátrání kostela tak povážlivého rozsahu (zejména podélná stěna na straně ke hřbitovu vyklonila se značně ze své kolmé polohy), že se pomýšlí na zevnější podepření stěn svázáním opěráků (projekt c. k. staveb, rady L. Láblera).

Popis stavby. Kostel (obr. 41.—43.) má podélnou osu položenu mezi jihovýchod a severozápad. S budovou špitálu je spojen nízkou ohradní zdí se segmentovým vchodem bez dveří. Zevnějšek, od XVI. století skoro

nezměněný, ukazuje prastarý dochovaný tvar venkovského kostela. Půdorys (obr. 44.) tvoří nečleněný, pravoúhlý prostor pro věřící, světlé délky 14-5 m a šířky 13 m, a 5-5 m hluboké kněžiště, třemi stranami osmiúhelníka zavřené a bez jakéhokoliv architektonického členění k lodnímu prostoru přičleněné. (Obr. 45.)

fi

f: 'i,

i2

<#

||;

■f

v? h.)

■ f*⁵

NH -lí-Mý.

i

*7:

/i

•v.

li

Sí

Obr. 41. Jáchymov. Špitální kostel. Pohled od severu.

Severozápadní štítová stěna, o*8o m silná, celá vyzděná z lomového kamene, hladce omítnutá, s dvěma mělkými ústupky ve zdivu; čtyři široká okna se segmentovým obloiíkem, bez orámování. Ostatní stěny kostela, 0-42 m silné, bez okapní římsy, v dolní části z lomového zdivá, v horní polovině hrázděné a lomovým kamenem zevně obložené (obr. 46, d) a hladce omítnuté; podél celého průčelí, k severovýchodu obráceného, sesilovací vyzdívky, kryté plechovými pulty. V podélných stěnách po třech sdružených oknech, v každé straně závěru po jednom; okna jsou dělena

dřevěným břevnem a ukončena polokruhovým obloukem (obr. 46., d) a mají lavice z cihel vyzděné. Okna v závěru jsou kratší a širší a posunuta výše k okapu než okna v lodi; oblouky jsou podepřeny na zevnější straně dělících břeven konsolovitými náběžníky. Před hlavním vchodem v čelní zdi, překlenutým stlačeným hrotitým obloukem, stojí dřevěná předsíň; dvéře mají klepátko ve formě provazového prsténce se štítkem kruhovým, zdobeným tepanými puklami. K podobně vypravenému postrannímu vchodu v levé stěně lodní vede sedm schodů a stejný vchod v protilehlé stěně je zazděn.

Obr. 42. Jáchymov. Špitální kostel. Pohled od jihu.

Nej význačnější pro zevnější obrys kostela je vysoká, sedlová, plechem krytá střecha, jejíž spádová čára je v dolní části poněkud zalomená; střecha je nad kněžištěm zvalbována a oživena vikýři. Nad polygonálním závěrem malá dřevěná zvonička s prohnutou barokní plechovou helmou, s bání a kutým křížem. Nad štítem stojí ze železa kutý kříž a z plechu vystříhaný kohout.

Uvnitř jsou stěny hladce omítnuty a obíleny. (Tab. II.) Kněžiště je proti lodi o jeden stupeň povýšeno. Dlažba v lodi z nepravidelných desek břidlicových, v kněžišti z cihel. Prostor je přepiat společným stropem tabulovým. Spáry jednotlivých desek, přibitých přímo na vazné trámy stolice, jsou kryty něžně profilovanými lištnami. (Obr. 46., a). Tabulový

strop je podepřen dvěma křížem položenými podvlaky, jež nese v křížení dřevěný sloup s krychlovou hlavicí, podobným soklem a válcovým dříkem. Další dřevěný hranolový pilíř se skosenými hranami podchycuje ještě jednou podélný podvlak před středem kněžiště (obr. 46., c), dva podobné pilíře podporují příčný podvlak. Na hlavici pilíře před kněžištěm postaveného je vyřezán letop. 1 S 5 S 3 S 3 (rok vydeštění za purkmistra

mg i

í/:i|

Š5H!

SSA

Obr. 43. Jáchymov. Špitální kostel. Pohled od východu.

Jakuba Forstera). Po stranách tohoto středního nosiče zdůrazňují dva krátké příčné trámy, vedené po stropě a opřené o dřevěné pilíře, spolu s mladším, barokním zábradlím rozdělení prostoru na lod a kněžiště. Kolem stěn a podél podvlaků obíhá vlys se zubořezem. Prostorná, tří-ramenná empora vroubí mimo severozápadní také ještě obě podélné stěny do polovice délky. Dvě ze šesti podpor — dvě na straně severozápadní jsou mladší — jakož i spodní a horní hrana poprsnice empory jsou profilovány loďkami (obr. 46, b), poprsnice je hladká, prkenná, příční trámy

...

*11*

:'-r

k T

V H

II ■■■■

Íp^|

í/

‘

P ’’

**

V J;

1, .^gg*

•■ '5*4.'

E %|

diíí

tV

-4

rr

II

ť^i

i?ií

••

ř*

JO

n;-

iájj

13 A

|v

’■

ítů

i.

55“*i

»■=£

*<

Bíižň^. -s»i

I

T~

Sil-

«*

■*r

Z ■ ■:*&

fř|

-w

dŘÍ;

Jáchymov. Špitální kostel. Pohled do kostela směrem k hlav. oltáři.

T ab. II.

Jr

MfCEwMHpg||

-j)—ÉHaÉa y

5f

W

i

i

i

\

';

i

i

í

i

í

:

r

Vnitřní zařízení. Hlavní oltář (obr. 47.) je křídlová archa, složená ze střední skříně s predelou a zavíracími (nyní nepohyblivými) křídly a z dvoj patrového nástavce, vše s obrazy, olejem na lípovém dřevě malovanými: ve středu (o-88 X 0-62 m) Zasnoubení sv. Kateřiny, na vnitřních stranách křídel (0-85 X 0-25 m) v levo Zvěstování P. Marie, v právo Navštívení P. Marie, na zevních stranách křídel v levo sv. Jan Ev., v právo

pod emporou mají hrany skoseny. Schody na emporu (a v dalším pokračování na půdě ve třech patrech až k zvoničce) jsou dřevěné, s hladkou poprsnicí.

'li ■ ■    ■

nn

c:

X ? f í t } <■ s i z s « 1

USE I I -4 I 1 I I

1= irt

Obr. 44. Jáchymov. Špitální kostel. Půdorys.

sv. Jakub starší; v podstavci Klanění sv. tří králů, v nástavci v prvním oddílu Smrt P. Marie, v druhém pod mušlovým výklenkem Korunování P. Marie. Bíle natřená kostra oltáře je pokryta ranně renaissančním mau-reskním ornamentem, z části černým na zlatě, z části zlatým na modré půdě. Celek spočívá na predelle, členěné pilastry na stylobatech, s volutovými konsolami místo hlavic; uprostřed prolomena predella výklenkem a po stranách orámována spirálou.

K původnímu renaissančnímu jádru přidán v XVII. stol. sokl predelly a mensa s antipendiem, bíle natřené sochy sv. Josefa, Jáchyma a dvou světců, nad sebou postavené a hlavičky cherubů a ratolesti palmové nad nimi upevněné, jakož i dřevěné zapažení za predellou, pomalované ovocnými festony, na vrcholu oltáře stojící anděl s ratolestí palmovou a dřevěný kříž, stojící před predellou. Tyto přídavky datuje nápis na predelle v ovál-

Soupis památek hist. a uměl. Polit, okres Jáchymov.

ném věnci vavřínovém:    {einer BDerífjeJfen ÍBuffer KQaria Jht grbjerer

(E^r, ban ju ber ^elig Berjíorbenen Eosina UBulíertu fonberer gebád;fnus, íjaben Eetbíiib f;tnfer | Eaffene Broei; Etnber Harob 0)uller unb Bnna

B]

T~T

•9

li

Obr. 45. Jáchymov. Špitální kostel. Příčný řez.

Bofma IBaberin gebofjrne Mullerin }\i bern Blfarbtefe ausjJíaflfierÍE ^fatuen unb Biraííjen oon eigen Bojíen ju einer Bolí | komenbetf ausfitbren laflen. @uí unb ^Eijl|amí ijí basj Bbjfer oor bie abgejíocben. 2 Maifjab: 12 _3Tm íífařjr 1681.“ Současné antipendium je malováno olejem na plátně a zasazeno v řezaném vavřínovém rámci; výjev Navštívení P. Marie ve

vavřínovém, věnci, neseném anděly, kolem a po stranách akanthové voluty a pestré květiny.

Z XVIII. století jsou přidány na oltář ještě zlacené dřevěné vásičky na římse nástavce a ještě mladší jsou postranní vchody za oltář.

Oltářní obrazy (obr. 48.) jsou z dílny Lukáše Cranacha; vliv mistrův je nej zřetelnější na hlavním obraze. Ježíšek odpočívající na klíně Mariině shýbá se k sv. Kateřině, oblečené v nádherný, brokátový šat svatební a držící před sebou meč, navlékaje jí snubní prstýnek na prsteník levice. Skupinu zavírají tři postavy sv. panen v pozadí, oblečené v krásné módní

'.....

MlS

\v;

'1

Obr. 46. Jáchymov. Špitální kostel. Detaily: a) řez kassetovým stropem, b) řez poprsnicí empory, c) soustava podvlaku, d) okno v nárysu a řezu.

kostymy 1. polovice XVI. století. Pečlivé provedení pozadí; v levo hrad na srázném vrchu, v právo výhled do osvětlené roviny s domy, na modrá jezera a ostré vrchy. Teplé zbarvení šatů, sytá purpurová červeň vyráží. Dnešní stav dosti chatrný, částečně prosvítá pod hlubokými trhlinami sádrová spodní vrstva. Podle znaků na vnitřních stranách oltářních křídel je oltář dar horního hejtmana Jindřicha z Kónritz (1519—1545).

Boční oltáře. Levý oltář, zároveň epitaf Jiřího Pullachera, bíle natřená, částečně zlacená nástěnná architektura třídílná. Mensa dřevěná, skříňovitá. Na predelle malba olejem: nebožtík zobrazen, an klečí v krajině před beránkem božím; kolem něho pracují dva horníci, jeden tlačí káru, druhý vozík ze štoly. Označeno dole uprostřed: AF - Anno Salutis Nativi | 1-5-98. Pod tím nápisová tabulka s textem: „Ifte liegf begrafum ber (Sbl xmb (Efpmuejíe ©eocg Pullarřjer, roeilanb ber áo. Baij. | ÍKaij-fjenfner allíjier ijl trt (Efjnlío feliglicíjen etngejcfjlafen, ben 18, iim. Mo 96

—C‘

■.

f-

ÍY.

j*³

hfc\“č.. ']

f':

4*

'A

l\ú

4 *

Jfc

•s

I#

|*1

r^í

< ř.

ít

..t

ft v

- -v,v

4' i

•5

ll-V;

\A

Obr. 47. Jáchymov. Špitální kostel. Hlavní oltář. Celkový pohled.

^íins alfers 46V právo v dolním rohu: Conjux et jilius unicus moesti | reverentiae et memoriae ergo P. C. Na volutových konsolách, rámujících

predellu, v levo znak Pullacherů, v právo Kotreutherů, řezané ze dřeva a nasazené. Po stranách predelly z prken vyřezané, částečně šedou barvou malované páskové ornamenty, končící v hlavy orlů. Střední část zaujímá obraz Kladení Krista do hrobu, olejem na dřevě, i-io X 0-65 m,

;v

v:

5:

7*

v-

!í

li

li

V*

lí

lí

i.

íi

i;

li

ES.

v.

Ťů

/

..........

■weK-

Obr. 48. Jáchymov. Špitální kostel. Hlavní oltář. Detail.

beze značky, stojící silně pod holandským vlivem, s nápadným vykroužením záhybů šatů. Obraz je zasazen v pravoúhlém, oblomeném lištnovém rámu, zdobeném naturalistickými, pestře obarvenými ovocnými festony a andíl-čími hlavami. Po stranách obrazu plastický boltcový ornament, končící hlavičkami, zlacený a stříbřený na modré půdě. V nástavci, jenž má podobu aedikuly s dvojnásobnými sloupky, segmentovým štítovým úkon-

cením a pyramidkou, je namalováno Nanebevstoupení Krista s nápisem: „(UhrtHim ifí aufgífafjrítt in bií Ifbříť'. V XVIII. století přidány dvě

Hfi

-v

Id

I,

:NS>

13

.....- - ~~

wSSSSSSSBm

raV

W'

yl

r⁶/?

X/

fA

■;

Obr. 49. Jáchymov. Špitální kostel. Levý postranní oltář.

postavy andílků po stranách středního obrazu, vyřezané z prken a barvené, antependium, olejem na plátně malované, s oválným obrazem Krista na hoře Olivetské uprostřed a textilním, prostým vzorkem kolem (obr. 49.).

Pravý oltář, rovněž bíle natřená dřevěná architektura, rozvrhem velmi podobný levému. Skříňová, dřevěná mensa. V široké predelle oválný

r*

■>w

fcMBBI

<•

US

it

jr

■sek

Ef

<hŽ83H>

Oo.C

c«

?> ri

V!

V-

Naé*

■ * “rv

>1

~~~

Obr. 50. Jáchymov. Špitální kostel. Pravý postranní oltář.

obraz (podélná osa 070 m) výjevu soudního a následující popravy. Po stranách dvě šestidílné, čtyřpásové rosetty. Postranice podstavce, vybíhající ve voluty, nesou grotesky andělů. Ve středu obraz Z mrtvých

..

:

A

VtHés

k'.

i

s

-

é.

'■

_

i

%

■

Obr. 51. Jáchymov. Špitální kostel. Kazatelna.

vstání Krista, silně ztmavělý, malovaný ve slohu italských manieristů (1*12 X o-8i m), olejem na dřevě, značený dole v levo: A F \ 1598. Křídla středního dílu oltáře jsou vyplněna plochým geometrickým ornamentem na modrošedé půdě. V nástavci obraz sv. Trojice s nápisem: „jgiíjEi px Betřjfett ©offeg beg MmBtřjfigen." Na dolních nárožích středního obrazu v levo znak Uttmannů, v právo Lerchenfelderů. Na antependiu olejem na plátně v kartušovém rámu biblický výjev Kristus zjevuje se Maří Magdaleně. Kolem 1730. (Obr. 50.)

Kazatelna ze dřeva, částečně bez nátěru. Řečniště ze tří a půl strany osmistěnu, dole ukončené hrotitým, konsolo-vitým článkem; po straně připojuje se visutý příchod ke schodům o dvou polích, sáhající až ke stěně. Dělící lišty na po-prsnici a římsa její jsou ještě pozdně goticky profilovány a bíle, červeně a modře barveny; teprve v 2. pol. XVII. stol. byly do výplní poprsnice vloženy pozlacené, pestře barvené ovocné festony, květiny a rozviliny, velmi hrubě řezané. Na stříšce vespod holubice, nahoře podnoží ze stoupajících akanthových rozvilin, na nichž trůní Bůh otec. Po stranách stříšky sošky letících andělů. (Obr. 51.)

Varhany moderní.

Tabulový obraz (0-87 x 0-24 m) s hladký rámem, sv. Krištof nese Ježíška vodou,*) kolem roku 1540. Z dílny L. Cranacha nebo některého jeho žáka.

Asi část křídlového oltáře. Visí na pravém pilíři u mřížky. (Obr. 52.)

Dva obrazy, olejem na dřevě (1*20 x o-8o m), ze středu XVII. století.

Visí na čelní zdi kněžiště v rámech s řezaným boltcovým ornamentem, hlavami andílků a ovocnými festony. V právo Z mrtvých vstání, v levo Proměnění Krista. Nástavec rámu pravého obrazu trojdílný, uprostřed hlava andílčí, na vrcholu liliovitá akroterie. V kartušovém nástavci druhého obrazu nápis: ,,(Effrijíus ijl rrt£Ítt JCeďbu, ^ferben ijí mxin ©Brom". (Obr. 53.—54.)

,V

•H

'%

rfj

-V*

t;

\,

■MHHM

Obr. 52. Jáchymov. Špitální kostel. Křídlo oltáře.

*) Byl nalezen na půdě kostela. Snad je zachován z děk. kostela, kde visel obraz sv. Krištofa za hlav. oltářem (srov. str. 41, pozn., čís. 25).

wr 3

Na téže stěně visí mramorový relief (0-35 x 0-30 m) v moderním

rámci: Kristus na kříži, u nohou Maří Magdalena, v levo Marie, v právo Jan, po stranách krucifixu letící andělé, v pozadí Jerusalem. Dole prázdná kartuše. 1. pol. XVII. stol. (?)

Zábradlí před hlavním oltářem, barokní, ze dřeva řezané, s balustry šikou postavenými. XVIII. stol.

litr

ta

fl

Obr. 53. Jáchymov. Špitální kostel. Obraz za hlav. oltářem v levo.

26 lavic, hladké, vyřezávané na postranicích a dvě chorové lavice (o 3 a 4 sedadlech), z XVIII. stol.

Soška P. Marie ze dřeva, barokní, nově polychromovaná, 1-30 m vysoká, z 1. pol. XVIII. stol.

Věcná lampa, cínová, 0*20 m vysoká, s kruhovým držadlem. Na plášti hruškovitého kotlíku znak s rytým nápisem: DAVID WEIDNER VON PLAŇ 1610. M. F. P. 1677. Totéž jméno nalité železné, pestře olejem

malované desce, 0*22 X o-ió m, se znakem v oválném věnci vavřínovém, označeném v rozích: D. W. V. P. 1676.

Skleněný lustr šestiramenný, s třemi obroučky z plechu, z 1. pol. XIX. století.

Cínové svícny na oltářích, 0-40 m vys., trojnohé, s hlavou andílčí a ovocnými fest ony, kolem 1690.

Pod kazatelnou visí obraz sv. Františka, olejem na plátně, 0*42 x 0-52 m. Kolem 1720.

~r

•vV.

ft

Obr. 54. Jáchymov. Špitální kostel. Obraz za hlav. oltářem v právo.

Za hlav. oltářem velká mědirytina, na hedvábí tištěná, i-03Xo⁻6ow; Theses ex universa philosophia comitis Caroli de Spaar. Pragae 1748.

Na empoře visí šest obrazů z 1. pol. XVIII. stol. (vyjímajíc čís. 5.), olejem na plátně, v lištnových rámech: 1. Sv. Anna, o-6o x 0-82 m. 2. Sv. Trojice v nebi, 1-12 x 0*92 m. 3. Madonna s Ježíškem, portrait (?), 0*82 X 0-58 m. 4. Sv. Jan Křt. a Jáchym, 0-83 x 0*63 m. 5. Sv. Eustach, o-88 x 0-78 m, z konce XVII. stol. 6. Sv. Josef s Ježíškem, 0-95 x o-68 m.

Na levé stěně lodní bohatě řezaný, široký, částečně zlacený, z části zeleně natřený akanthový rozvilinový rámec, v něm bezcenný obraz sv. Františka Xav., olejem na plátně (2-5 X i-8o m), z poč. XVIII. stol. V nástavci srdce s trnovým věncem, malované. (Obr. 55.)

5S*

r\i

Ví,

fw ,

a- '-rftíH

■“•- .....-

/ -v

>11A ťi blitá ft Díiň 0^ niirp jtjuuu iiutr Per, a., 0

Stic.

Obr. 55. Jáchymov. Špitální kostel. Obraz sv. Františka Xav. a predella epitafu čís. 2.

Epitafy: 1. Na jihozáp. podélné stěně. Epitaf bohatého dolovače a nákladníka hor Pavla Beera staršího. Trojpatrová dřevěná architektura, stejně s postranními oltáři zbarvená. Uprostřed podstavce (i-66 x 0-47 m) podobizny příslušníků rodiny, klečících v smutečním šatě tehdejší doby,

Em

;A:Í

21

IKí

tm

i]

M.

■A-

+ X -f

+ K 4.

&<!

►MS

Obr. 56. Jáchymov. Špitální kostel. Epitaf čís. i.

se sepiatýma rukama před krucifixem, v levo v jedné řadě pět vyspělých synů nebožtíkových a před nimi tř vnuci, v právo v popředí druhá choť Beerova a za ní pět dcer (potomci v době zřízení epitafu již zesnulí jsou vyznačeni bílými křížky na černých smutečních pláštích). Nad votivním obrazem v levo znak Lengenfelderů, v právo Hartlebenů. Pod obrazem citát z bible. ,,I$)ir Balfen (Es Bafůr, bas    Jistí HEtbsn Bsttx

Ó2 ligketf ttiifjí | HDefjrf ^eij, Wxz ffln Hnus ^oíl $jfeitbaref IDerbemt. Bom. 8 “ a na podnoži druhý nápis: „Tfoaú) (Efjrtfřt lttnferž -§eltgmac(jer ©ebtirf im 1604 Haljr ben 26. I^ecembris tjl | trtrt ©oíí jeltglid) eittgejríilaífen ber (Erbar tmb Bamfjajffe 1|err ^auí Beer ber elfer, Jemes Blfers | im 64 ilaljr, roel^em ($oft ein fanffe ruřje irt (Efjrtjfo mtb froltcřre JtuferJfeíjurtg rerleiřjea molIe“. Pod tím zcela drobným písmem: „Relicta vidua et liberi ex utraqu. conjug. hoc monumentům poni curarunť¹. Mimo krajové voluty pokryté lvími maskami zavilinový ornament jako výzdoba ploch. V střední části zasazen obraz Šavlova obrácení, částečně do podstavce zasahující, olejem na dřevě, i-66 x 0-98 m, beze značky. V předu leží Šavel zvrácen vedle svého upadnuvšího bělouše, v právo drží stojící jeho průvodce rámě před obličejem proti paprskům, padajícím od Krista v otevřeném nebi viditelného; ve středu výjevu zděšené rozprchlé postavy, v pozadí město s mnoha věžemi. Nános barev tenký, kresba neobratná. Na dvanácti-stranném lištnovém rámu nápis: SAVL SAVL WAS VERFOLGESTV MÍCH, ER ABER SPRACH, HERR WER BISTV: DER HERR SPRACH ICH BIN IHESVS DEN DV VERFOLGEST, ES WIRD DIR SCHWER WERDEN WIDER DEN STACH ZVLECKEN. Po obou stranách hlavního obrazu nesou dvě hermovky vybíhající ve lví hlavy se stojatými volutami konsolovou římsu, zdobenou lvími hlavami a maureskami, na níž spočívá polokruhový nástavec. V nástavci malba Proměnění Páně a opis: DAS IST MEIN LIEBER SON AN DEM ICH MEIN WOLGEFALLEN HÁBE. Hlavní barvy dekorativní bílá, modrá a zlatá, zvyšované nasazenými pestrými routovými bosážemi (nyní většinou otlučené). (Obr. 56.)

2. Na podélné stěně ke hřbitovu. Predella epitafu mincmistra Ru-prechta Pullachera (f 11. června 1563), orámovaná pestře barvenými pilastry a zavil'námi. Svrchní část tohoto epitafu byla r. 1768 přenesena do děk. kostela, kde shořela r. 1873.¹) Obraz v predelle, na prkně malovaný, 1¹9 X 0-55 m: jako hlavní postava klečí nebožtík se spiatýma rukama, oděn kožešinou podšitým pláštěm se stojatým límcem; v právo klečí v první řadě dvě děvčátka a v druhé řadě tři ženy s obličejem zakrytým bílými závoji smutečními; v levo klečí synové, tři jinoši, černě odění a dvě děti v bílých šatech s velkým černým křížem na kápích. Na horním kraji obrazu čtyři znaky: norimberské rodiny Trainerů, bavorské rodiny Rieglerů a Lei chenfelderů. Na lištnách obrazu dva citáty z evangelia sv. Jana, nahoře: „HDarltdý íDarliáj, id? i?age eihfj, HDer mem H3)orff tybreff tmb glaitbef bent ber mirfj gejanb řjaff, ber íjaff baž (Eroige ftebemt. Jtoíjamt: Im V." Dole: „BI{b íjaff ©off bte HDelf geítebef, bas er Jetnen emgebornen ;§mt gab, auf baž BUe, bie an itt glaůben, nttfjf rerloren roerben, fonbern baa eituge JCeben fjaben. 3oIj." (Obr. 55.)

.-zk

-2.

Sáffi

$ •» -a- p ví'

IE

7ÍV-"

!♦!

- ii

"">1

T

1.

A* 1 i

!/

■> +

♦i

té

\\

fl ♦    0 ♦

mm

r-

fl 4-

I*v- -    s áj£2

:f j| Préwwiafolffeh • o: 33^«ttttoí-

\®f p.mx iniálitnjpatetawmuuij) í^lítrimi vfcřtxwivtaW HnStřfe.wiiínÉ raíÉaffiato :    'Oavwtt batamoímaommott.

*RariařirmikUí.nEiimtnflaltminni iíoibío;    X^tutpnmiJřtnnimihm tatióm. &

Síta lirata»ájwjqii«iií/'fi:    ^onaltr.funíita) nniMitf. I y

Itmuadáíitimtatit attor Patrmcv    N>nrntai)fmarmauhViťiTftlfbBfm. j

{S Ná te. iÉgt).átÉu'inm! tgúrac    MnínuVníinníwwniníťaiVm. *_____

lareaattiM! J»c ádh w-fflrt artik:    t$»twu wkrám <tr- SÉhl-. H

jffifWUOTiíla iaMíaa lítK-;-    tddOWOTW** wwit R

:>

i*

■V

■ř

• t- •    —•• -*.

r.

.o

Obr. 57. Jáchymov. Špitální kostel. Epitaf čís. 3.

Na poprsnici empory: 3. Epitaf dětí mincmistra Centurio Lengen-feldera, dřevěná aedikula, 1-20 x 0-84 m. (Obr. 57.) Na podstavcích zdobených lvími maskami a ukončených dole šiškami, stojí dva sloupy, prstencem asi ve ²/₅ výšky dělené a v dolním díle knoflíky a tmavým geometrickým plochým ornamentem na světlé půdě zdobené. Štítový nástavec již barokně rozeklán. Ve vlysu sloupoví nápis: CENTVRIO LENGENFELDER C/ES: MAIT : ARENVM MARIA LIBERISSVIS WOLF-GANCO ET CHRISTIN/E PIEDENG. Na obraze klečí v levo před krucifixem, o jehož peň jsou opřeny dole znakové štítky Lengfelderů a Greifenecků, Centurio Lengenfelder s chotí v smutečním oděvu s bílým přeloženým límcem; v právo jedno z mrtvých dítek v bílém rubáši se čtyřmi černými kříži na prsou a křížkem na okraji šatu. V dolní části střední plochy dvě modlitby:

V levo: „prosopopaeia filii befiincti.

ítt£ ego iiij equibem spatiosi limirta míinbi 3ngressiis, nil ntst miilfa mala.

2Ton baec iiita placet, quae plena labore bolore.

Per Cbristiim melior iiita parata milý est,

Iiita, iibi perputiiae siint caeíica gaiibia iiitae.

(Saiibia, quae niiílo siint peritiira bie. paec milý iiita placet, roseo quam sangiiíne nobís.

Promeriiit soboíes inbíibitata DEI. pane ergo nacto iiitam nil cetera ciiro.

lltiinbanis miinbi regna relínguo lubeits patria terra oale, mca niinc ea limína claiibo Sibera scanbo poli, iiosque iiaíete MEI.

^iinera bilecti ne beflete Parentes

Hil lessus planto, nil lacrimae iiiiiant.

21biieniet tempiis, quo consociabímiir omneš.

Ciim sonitiim rebbet buccina cíara DEI Cum mea fatali e moniimento membra resorgent.

Ct noiiia concipient gaiibia baňte DEO.

Cempora restituent fyaec nobis me: mil} i iiosque 3Hic non bioa těla timenba necis."

V právo:

„(5 e b e 111 e i n."

perr 3es^ Cfyrist mar (Sottes Sofpt,

I)cr melt fyeiíanb tmb gnaben tfyron. 2ÍUS3 freiitj bastii bip sdýagen lan,

Cregst off bein peiibt ein Dorne cron, Dein arm pastii meit aus3 gcbreitt,

2íiicf} ist eroffnet beine Seit,

I)araiis3 rient IDasser tmb bas 23íiit, perr mem ist gesebeben bis3 3U giit. ^reýlid} aud} uns, bie N in ber Cauf,

§u bein Kinbern f}ast genommen aiif. Dub gmafpen mit bem 231iit so rot.

Don aíler Siinb tmb mis3ctbat.

£)ert inn bein arm aiidj rms scfjeis3 ein,

Derbirg tms inn bie roiinben bein,

Dnb sdjenf tms inn beins Patem ifyrort 2ÍÍÍS3 Iauter gnab bes íebens cron,

X>ie bii mit beiner cron erlangt,

5o bii fiir uns am crexi^ gefyangt.

So molíen tnier inn ber Seligfeit

X>icf? íoben tmb preifjen in (Euňgfeit.

Dole na liště obrazu: F. F. ANNO CHRISTI 1610.

4.    Epitaf Zuzany Schedlichovy. Příčný ovál (krátká osa 0-82 ni), dřevěný rám, pestře barvený, s boltcovým ornamentem. Na černé střední ploše nahoře věnování zlatými písmeny: JIHfiter Htgf | Begraben bie (Brbare tmb (Bfjreniugenbfame | Jraro ^ttfamta bes (BíjrueJfen M)oI;Iraet)fen tmb Himlí | reidjen l|errn Hacob ^rfjeblirfjs, bieser Jeif Hegierenfen Biir | germeiflers allfjier, CBíjeltáje J|áusjfrau, raeltřje ben 16. Uulg An \ no 1638 Jlu roaíjrer erhanfmis CO^riJli ^eelig entfdjlaflfen, Hbre» | Jllferg im 49. Hafjr, bere GM eine janjffericfre tmb frblige aitferjíeiing neríeifje. Na to hudební věta v notách, s nadpisem: Fuga Perpetua Canon a 5, pod tím sentence: ,,Mors ultima est linea rerum.“

5.    Epitaf Jana Jakuba Schedlicha, 2-10 x 0-95 m, složený ze dvou čtyřbokých desk; na první obraz Nanebevzetí P. Marie, na druhé Korunování P. Marie. Lištny rámce jsou vyplněny páskovým ornamentem a bossá-žemi. Na nápisové desce dole: DER | (BřjrenocJíe tmb Htttnjfretrfje l|err dtoíjann Hatob | ^rfjebltířj, uorneřmter Biitger tmb ©offatbetíer tm | Hnadjimsfljal ijf gebofjren b. 31. Mmtafsfag Haniiartj tmb ben 9. | BQaij Jftnno 1665 gejhmben, bem GM eine fanjffe Bitfre ner | leijfjen raolíe.

Náhrobky: 1. V dlažbě mezi zábradlím před oltářem a první řadou lavic. Náhrobek Ruprechta Pullachera (f 1563), pískovec, 1-7 x0-85 m, silně ošlapaný, znak rodiny Pullacherů jen v obrysech znatelný, opis nezřetelný.

2. Ve zdi ke hřbitovu, červený mramor, v levo skoro z polovice uražen, původně 0-70 m vys., 0*90 m šir. Nápis (částečně doplněný):

[HIR LIGT BEGRjABEN DER EDLE VND EHRN [FESTE HERR LEJOPOLDT PVCHLER ROM [MAIEST7ET GEJWESTER RAIT RATH BEI DER [BOEHEIMISCHjEN CAMER BVCHHALTER [VND EINNEMJBER ZV PRESBVRG, WELCHER [DEN 27. OCTOjBRIS ANNO 1585 ALHIR [IN GODT SELIjGLICHEN ENTSCHLAFFEN [DEM GO]DT GENEDIG VND BARM [HERZIG] SEIN WOLLE.

Pod tím:

AM 19. CAP.

[ICH WEIS DAS MEI]N ERLŮSER LEBET [ER WIRD MIC]H HERNÁCH AVS DER [ERDEN] ERWECKEN.

Znaková deska, k náhrobku patřící, je zazděna v protější zdi lodní, vedle mřížky před oltářem; červený mramor, i X i m\ dvojznak: v levo Leop. Piichlera, v právo rodiny Hartlebenů.

vj

i::

.WLUIJBbĚSI

<m sísiswm

až*?

R£E2TÍSfí2S$

|#P

mm

f/-i

r..

,'vVs

ifn^SÍ

f'"~ ý i;

a?

JžzMá

É^4 - :

-v¹ - *,_ . . .

É f4{

I TS«aýřM:

?fel

rm

ia

iu

Obr. 58. Jáchymov. Špitální kostel. Náhrobek čis. 3.

3. Před kazatelnou ve zdi, dvojdílný, z červeného mramoru, 2x1-20 m, z r. 1581. V horním poli, ovroubeném zavilinami, nápis: „í|ic Iigf begraben bie (Bble Hugenífjaffe Hungfrara IBrsula uon ^íatngtrg UDetlenb | bes» (Bblen ©ejírengen K|erren fíDoIfen mm | ^íainpecg fjinberlajjene íEocfjřeu Ures JRIírrs | im atfjíen jlar tmb ben neunbíen JUpril 3lm tmb’| aríjípgtfíen 3ar, in OMí uerjtřjieben ber Jelen (3oít | genebig fein unb ein frblicřje aufer* Jíefjung | aer | Ieifjen maile-" V dolním poli v bohatém kartušovém rámci pečlivě provedený znak rodinný v reliefu. (Obr. 58.)

4- V levo v kněžišti ve zdi, šedobíle žilovaný, 1*70 x 0-85 m. Nahoře věnování: „Ifier liegf begrabett bte (£ble tmb <Efp| remtil fugenbreiáje fram Bettigna | íanbi ein gebortte tUxojíin uon €ieflfenífjal | be«® (Eblrn tmb (SIjremtrffEtt 3|ent (féeorg 1 (Emtraben Utnlanbí tum ftattbffelfgg Kom | Kap: tDaiít btEnera Efjelitřje Ifattsfraro, mel | áje ben Bnbern dlprtlts JSnno | btrf ^Bt^žtmbjmain^ig tn (Bott jeltgliifyen rsrltfjt | bett tmb am ^oníag ^almaru atthero jur (Erben be | Jíaffef raorben i|í. Hfjreaí alíera 3td)í tmb jmatn^ig i5abr.“ Pod tím znak Imlandtů.

5. V právo v kněžišti ve zdi, červený mramor, 1*9 x i*i m, dvojdílný. V horním poli:

HIE LIGT BEGRABEN DER EDL VND

Ernveste herr Pavl Hofman KO.

Kay. Mats. gewester Einnember vnd Mvntzmaister in S. Joach

IMSTAL, WELCHER IM HERRN CHRI STO SANFT VND SELIGST EINGESC HLAFFEN DEN XVII. FEB.

ANNO 1599.

APOCAL. AM. II Capitel.

Sei getrev bis an den todt, so wil Ich

DIR DIE CRON DES LEBENS GEBEN.

V dolní části desky dva znaky, v levo nebožtíkův, v právo Hart-

lebenů.

6.    Na pravé zdi kněžiště těsně u zábradlí před oltářem. Žlutý mramor, 1-35 X o-8o m. Opis v reliefu frakturou gotickou, nečitelný, znatelná jen část letopočtu 156 (3 nebo 8?). Znak, vyplňující celý střed desky, silně poškozený, náleží asi rodině Hasslerů z Rosenecku.

7.    Na zdi lodní, k nádvoří obrácené, u konce empory. Pískovec, 2 X 1 m, natřený olejovou barvou. Nahoře obnovený nápis, rozdělený nezřetelným, ošlapaným znakem:

GRABSCHRIFT DES AC HTBARN VND HOCHGELARTEN HERRN DOCTOR BALTZER KLEINS DER AVFM HEN GST IM HERRN ENTSCHLAFFEN IST AM 9. DECEMBERS VND HERNÁCH DEN 10.

DECEMBERS IN DER ŠPITAL KAPELL EN IM THAL ZVR ERDE BESTETTIGT IM 1560 IAR.

Pod tím epitaf o 27 iamíbických dvojverších,*) Na pravé straně skoro zcela otřený:

*) Byl zbásněn přítelem zvěčnělého Janem Mathesiem a otištěn v díle Felixe Zimmermanna „Schóne geistliche Lieder etc.“ (1580).

8. V téže zdi pod emporou, pískovec, 1-85 x o-88 m, olejovou barvou natřený. Náhrobek mincmistra Jiřího Kadnera z Greifenecku. Opis vyvýšený, částečně nečitelný: JtttttO 1582 am 29. Jtdt Jemes    70 Jar....

ER

DEr Ertzney Doktor Baltzar Klein Ligt vnd rast unter diesem stein.

Auffm Hengst in fried vnd ruh einschlieff Da er Gotts Son trostlich anrieff

Vnd jm Weib, Kind vnd Seel befahl Zuuor dient er vilen im Thal.

Bey Ghristo blieb er biB ans end Da er sein glauben frey bekent.

Das warn sein wort zur letzten stunt leh glaub vnd red auB hertzen grund.

Da ich in siinden war geborn

Lag tieff versenckt in Gottes zorn.

DarauB mich Christus hat erlost

Des Blut vnd Geist allein mich troest

Denn er mein schuld selbst auff sich fast Und tilgt am Creutz der siinden last.

Verschlung im sieg den bittern tod AuB gnad erarnt es mir bey Gott

Gerechtigkeit vnd ewigs lebn

Er ist mein Weinstock ich sein Rebn.

Im fried ich far ausB diser Welt Sein blut vnd tod ist mein loeBgelt.

Mein Seel vertraw ich deiner guet Mein Kind vnd Witwe Herr behuet.

Drauff gab er auff sein geist vnd leben Gott woll jm dort nun freude geben.

In ehrn ein troelich avfferstehen

Wir miissen all den weg auch gehen Bald gar zu staub vnd aschen werden Kein kraut noch wurtz wechst hie auff erden Kein Aquauit noch Tiriack

Kloster und Stifft verordnen mag Das wieder suend vnd tod het krafft Der Wuerger groB und klein wegrafft.

Zu Nazareth ein reiBlein stund

Das macht kranck leib vnd seel gesund. Wer sich zu des baums schatten helt Dem schadt kein gifft in dieser Welt Da jn der BoB moerdlich anhaucht

Wer nur den Artzt und Doktor braucht. Helt an seim wort der schmeckt kein tod Er fert in fried vnd lebt in Gott.

Wie er selbst zu sein Jiingern spricht Auff Erd laB ich euch WeiBlein nicht. Ewes haeuptes haar sind all gezelt On mein willen euch keins auBfehlt.

Ewer Vormund schutz vnd rath bin ich Selig sind all so trawn auff mich.

So war ich leb solit jr auch leben

Mein sieg vnd reich hab ich euch geben. Mein Vatter weiB der armen not

Der sorgt fúr euch, gibt kux vnd brot.

Die Welt ist falsch vnd vntrew gar

Glaubt mir, schwer ich, mein Wort ist war

tn ©off rníjtylaflfen brr (Eblr tmb (Eřjrenfejíe... tmb B)ihť|mat{!rc im sí. Jnatřiimsí^all. Střed desky rozdělen pásem s písmeny: V . D . M . F . E . ve dví. Dole značně poškozený znak nebožtíkův, nahoře citát z evangelia: IOHANN 3. | ALSO HAT GOTT DIE | WELT GELIEBET DAS SEINEN EINIGEN SON | GAB A/F DAS ALLE Dl | AN IN GLAVBEN NICHT | VERLOREN WERDEN SON | DERN DAS EWIGE LEBEN | HA-BEN. AMEN.

Ve vížce na střeše kostela dva zvonky: 1. Vys. a v prům. 0-65 m. Na koruně: SIT NOMEN DOMINI BENEDICTVM EX HOC NV 1520. Plášť i ucha hladké. 2. Vys. o⁻2Ó m, prům. 0^25 m. Ucho i plášť hladké. XVII. stol.

HŘBITOV leží před kostelem, oddělen od něho jenom vozovou cestou. Byl zřízen r. 1530 (,,von milter hand vnd gemeiner irone erbaweťj a již několikráte rozšířen. Obvodní zed a brána moderní.

Skupina Ukřižování v pozdějším barokním výklenku, vystavěném na hřbitovní zdi ke kostelu. Byla provedena r. 1544 na objednávku rady města Jáchymova drážďanským sochařem Krištofem Walterem. *) Ve výklenku bolestná P. Maria a sv. Jan Ev., pod tím nízký příčný výklenek Božího hrobu s Tělem Ježíšovým.**) Pískovec. Tělo Kristovo poněkud nad životní velikost, plné, svalnaté, s očima hluboce zapadlýma, sevřenýma; v trnové koruně skutečné hřeby; bývalá polychromie zachována pod novějším bílým nátěrem; pravá dřevěná paže je moderní doplněk. Pravice P. Marie sežmolila konec pleny v uzel; srdce je prokláno mečem; bok ještě goticky prohnut. Jan obrací hrubý obličej, širokých kostí, obklopený mocnými kadeřemi, k Spasiteli na kříži. Postoj soch nucený, schematicky upravené, hluboké záhyby oděvu jsou na místech lomu příčně smačkány. (Obr. 59. a 60.)

Tři starší náhrobky: 1. Zazděný ve zdi hřbitovní u hlavního vchodu. Pískovec, 0-50 x 0*50 m, jen horní pravý roh větší desky. Na okraji: XI • IX • XVI • | APRI ... I, v zachovaném středním poli • H • a prázdný medaillon. Znak náleží snad Štěpánu Hockerovi, purkmistru jáchymovskému v letech 1538—1540.

2. a 3. v zadní stěně moderní kaple hřbitovní. Pískovec, oba stejně 0-70x0-50 m. Na levé, poněkud zurážené desce vreliefu: HIE SCHLEFT • DIE • CH . . j ISTLICHE • MATRO .... J BARBARA • SEBASTI . . . | RA-VEN • HAVSFRA... | GEORG • ROSLINGER.. | EINIGES • KINT • A... | M-D-LIX-VII-D - Na pravém kameni: ANNO • 1545... | KAL • APRÍL • OBIIT- | BARBARA-VXOR- | FRA-HÁBÍCH - | FILIA VL • | KRVC-CV-V dolních koutech vytesány dva štíty (v nich pták a džbán.)

Sedm náhrobků z 1. pol. XIX. století. Pískovec. U zdi hřbitovní mezi hlavním vchodem a Kalvárií.

1. Pomník Veroniky Makasyové, vys. 1-44 m. Na nízké, široké desce soklové krychlový podstavec; v čele na ovální desce nápis pod růžovou guirlandou: Dem Andenken der am 31. Oktober 1818 im 22. Jahre ihres Alters hingeschiedenen Veronika Macasy, geborenen Kuhn. Po stranách průpovídky, v levo: Wie wohl ist ihr nunmehr, der seligen, Sie gieng getrost an Gottes Vatershand, \ Durch’s Leben hien; er fiihrte sie nun auch | Kaum hatte sie den Mittag ihres Lebens noch erreichť, v právo: In eine schónere besjere Welt, | Doch sehnsuchtsvolí und traurig sehen ihr | Nun ihre Freunde nach j Weinend wunschen sie | Ihr jede Wonne der TJnsterblichen. | Den schónsten silsesten und hóchsten Sohn \ Mit dem Gott jenseits den Gerechten lohnt. Na vrcholu stojí vysoká urna, polozakrytá rouchem.

*) Krištof Walter byl členem význačné rodiny sochařské; je jmenován 1. září 1536 v seznamu měšťanů města Drážďan, zhotovil r. 1539 novou kašnu na Paulinenhof v Lipsku a byl činný též při stavbě nové radnice v Oschatz. (Rozš. zvi. otisk z neděl, přílohy Dresdner Anzeiger 1907, čís. 20, str. 7. Paul Schuhmann, Nosseni und die Walther.) Zemřel 27. listopadu 1584, náhrobek jeho je zachován dosud. (Gurlitt, Bau- und Kunstdenkmáler Sachsens XXI. [1903], 72 sl.)

* *) Tělo viselo původně na kříži mezi oběma postavami, ale pro vady v pískovci hrozilo sesutím; nahrazeno tedy v XIX. století plechovým krucifixem a dáno do spodního výklenku.

2. Pomník Jana a Barbory Mieslových šl. z Zeileisenů (f 15./5. 1801 a 30./i. 1802), vys. 2 m. Dole pravoúhlý podstavec, na něm čtyřboká komolá pyramida se znakem Zeileisenů a nápis v oválné desce: Par Nobile | loannes et Barbara | De Zeileisen | Hos pares fecit amor conjugalis | Nčc impares facere potuit mors jatalis | Pares aetate ac injirmitate | Pares

j.Xjil-

y>

■7.

C7

ar

í»

&ÉS*

*tr%

U:

h *■

l,

4ařfr**>ě

-■v

tšl;

V, 4]

m>

mé

m-

Ěm

w>

mm:

WUbštJm

' <■ TWĚ

Obr. 59. Jáchymov. Hřbitov. Krištof Walter, Kalvárie. Celek.

patientia et pietate | Vixerunt ambo rara aequilitate | SI reqVle seVlplterna frVant Vt | In Deo salVtar I | et LVX perpetVa | LVCeat 11s. Vedle leží uražená urna, ovinutá hadem, jež původně ukončovala pyramidu.

3. Pomník Anny Fritschovy, provdané Makasyové. Pískovec, vys. 2 m. Hranolový sokl, na němž vytesána v reliefu postava paní klečící před křížem; na něm čtyři ústupky; na spodním leží křížem posoun a pochodeň, na třech vyšších je upevněn (nyní prázdný) medaillon; na nich leží troj-

*

% f

w

rTI

&

-£W'

4:: \\

3

'i '

*> .*.TO|

#

^7 \4 ■

,4 i

Y.fti

šfe:

X

Ě W--

| j

I :

FV-j

y

...

iiS

-|i,‘

K

«

i-7

as

,:«: 1

íi

f

:

H

Sffe

w

JĚ

Jít

pe$

j

yssží'^.

IF—

ÉP*fcá

p>*f

.

js

*7

1

l

-

SpSffl-

ť í

%v

it“2ř • •-'■

‘ **•. ^

__

boká deska, v ní nad kahanem života silně zvětralý nápis: In den Wohnun-gen des Friedens, in den Fluren, wo keine Thráne fliesst, In dem Gejilde, wo Wahrheit und Ruhe thront, und Heiligkeit ewig ist, sehn wir uns wieder. Dieses Denkmal weihen Georg Fritsch, k. k. Bergrat und dessen Gattin ihrer geliebten . . . Tochter Anna, verehlig

gestorben 1820 im 18. Jahve

fei

flE

yj

mm

mm , 0

za

mi

mlil

Obr. 6i. Jáchymov. Hřbitov. Náhrobek čís. 4.

ihres alters. Ve vrcholu urna, obklopená hadem, jenž pozřel vlastní ocas (leží ulomena vedle).

4. Pomník Marie Anny Schofflovy, i*8 m vys. Pravoúhlý podstavec, na němž křížem leží posoun a pochodeň života, nese krychlový balvan s vytesaným nápisem v čele: ,,Maria Anna Schóffl, geborene Miesl, Edle von Zeileisen, k. k. und Gewerkschafts-Verwalters-Witwe, gestorben den 18. November 1821 im 64. Jahre ihres Alters. Trennung ist unser Loos, Wiedersehen unsere HoffnungF Nad tím urna částečně zahalená široko vlajícím rouchem. Na podstavci stojí v levo truchlící žena v antickém šatě, levici opírajíc o obličej, v pravici držíc štít s nápisem: Die irdische

Húlle der besten Mutter ruhet hier, Bey jeder Erinnerung an das sorgenvolle Bestreben jur das Wohl ihrer Sóhne juhlen diese den tiejsten Schmerz. (Obr. 6i.)

skřížených hnátech. Přechod k ořímsovanému čtyř-

na

5. Pomník Jana AI. Ungersthalera a jeho choti, vys. 2-2 m. Sokl, zdánlivě sestavený z balvanů, prolomen hlubokým výklenkem, v němž leží dvě lebky

••

u •

Sofe

„i

K.4,4; *-

Iv!

n.z .*. './    .    /—

iL.Jxíiah*: .MS*

Qjfjl:

rir^íTTa

Pvlfc

v*

gffigfé

¹

Výkres epitafu (spolu s celou sérií výkresů znaků a opisů nápisů na epitafech v děk. i špitálním kostele) v majetku vlád. rady Ed. Fialy ve Vídni z pozůstalosti hor. rady Paterý. Sbírky nemohlo býti bohužel pro účely Soupisu již užito.

s«

Pl

-v já •'.

■

>V»*

■>

•~v3*

Obr. 62. Jáchymov. Hřbitov. Náhrobek čís. 6.

bokému středu tvoří řada lístků. Na vycnělé římse stojí urna polozahalená rouchem. Nápis v čele, těžko čitelný. Na obou postranicích: ,,Dem unver-geszlichen Vater Iohann Aloys Ungersthaler, k. k. Bergoberamts-Kasja-Kontrollor und Beysitzer, gestorben den 1. May 1816 im 60. Jahre seines Alters.“ ,,Der besten Mutter Eva Ungersthaler, geborne Miesl, Ede von Zeil-eisen, gestorben den 17. Dezember 1821, im 58. Jahre ihres Alters.“

6. Pomník Ignáce Ant. Hellmicha, vys. 1-9 m. Na spodku, v jehož hluboké lunettě leží larva a motýl, vsazena pravoúhlá deska, nahoře

zdobená vavřínovým festonem, po straně liliemi, s nápisem: ,,Hier ruht in Frieden der k. k. Bergrath Ignaz Anton Hellmich, welcher in seinem 67. Lebensjahre den 11. Márz 1838 sein Leben endete. Errichtet aus Liebe und Dankbarkeit von seiner hinterlassenen Gattin und náchsten Anverwandten.“ Nad vlysem, zdobeným rosettami, plochý štítek s paprskovou září v ploše. Stopy zlacení. (Obr. 62.)

ten

7. Pomník Idy Voráčkové (Woraczek, f 2674. 1842), vys. i-6 m, velmi podobný tvarem předešlému. Nápis silně poškozen.

V*

Ol

Fs

.....«

i.

mm, #

LY?v'

G?

i**

Obr. 63. Jáchymov. Kaple sv. Jana Nepom. Pohled od východu.

3. KAPLE SV. JANA NEPOMUCKÉHO.

Stojí na skále, vystupující příkře ze severní stráně údolní, a dominuje okolí. Byla vystavěna r. 1734 nákladem manželů Jana Jakuba Vogel-haupta a Marie Žofie, roz. Makasyové. Podle ustanovení poslední vůle Frant. Pallase, děkana u sv. Víta v Praze, ze 4. června 1823, byl z legátu 15.000 zl. přistavěn ke kapli v letech 1838—1839 obytný dům. Dlouho nebylo pak kaple užíváno a vysvěcena opět až 29-/4. 1873. Je nyní v soukromém majetku.

Kapli tvoří osmiboká lod, k níž se na jihu připojuje kněžiště, tvořené pěti stranami osmiúhelníka, a na severu obdélné spojovací křídlo

k obytnému domu. Do koutů mezi lodí a severní předsíní vloženy čtvrt-kruhové absidy. Lomové zdivo, hladce omítnuté, bez členění, obílené (původní zbarvení bylo červené), s žulovým soklem. V lodi i kněžišti v bočních stěnách okna různé velikosti, s polokruhovým obloukem, orámovaná žulovým ostěním se středním klenákem a pásky v náběhu. V konchách ploše orámovaná, pravoúhlá okénka. Profilovaná okapní římsa. Na červeně

Um

iwtm my

>*

■V*-’

-fl

jř

Iffl

ti

1SF

;r*m*

%2SŠÍ»i

Pferr

Obr. 64. Jáchymov. Kaple sv. Jana Nepom. Vnitřek.

natřené, plechem pobité stanové střeše nad lodí stojí osmiboká lucerna s obdélnými okénky na všech stranách a s ploše prohnutou helmicí; nad kněžištěm valba, stejně plechem pobitá; nad spojovacím traktem nižší sedlová střecha, s vížkou osmibokou, na všechny strany otevřenou, se štíhlou cibulovitou stříškou. (Obr. 63.)

V hladkém ostění vchodu vysekán letopočet 1734. Vnitřek kaple (obr. 64.) 8 m dl. a 5*1 m šir. Na skosených koutech lodi i kněžiště korinthské pilastry a vlys, zdobený ze dřeva řezaným páskovým ornamentem a listím. Tentýž ozdobný motiv se opakuje i na dřících pilastrů, v orámování polokruhových výklenků po obou stranách oken a na oltáři. Strop rákosový.

omítnutý, s oblomeným štukovým rámem prázdného zrcadla, je podle tvaru střechy prohnut a ve středu prolomen osmibokým otvorem do lucerny; v ní plochý strop s volutovou římsou, zdobený Božím okem v paprscích, ze dřeva řezaným.

V nikách po stranách oken na konsolách čtyři dřevěné sochy: v levo sv. Jakub starší a Michal, v právo Florián a Josef; vedle Michala a Josefa andílci, opření o štíty s nápisy: MICHAEL VENIT IN ADIVTO-RIUM a: ITE AD IOSEPH.

Oltář, postavený do výklenku kněžiště, šedě natřen a mramorován, se zlacenými ornamenty páskovými a listovými. Mensa rakvovitá, se zlacenými ozdobami, na ní zlacený tabernakl a predella, členěná pilastry a konso-lami po stranách sevřená. Ve středu architektury skleněná skříň se soškou sv. Jana Nepom., po stranách prohnuté pilastry, končící andílčími hlavičkami; v nástavci dřevěný relief: sv. Jan putuje do St. Boleslavě, nad ním v oblacích P. Marie s Ježíškem. Na vrcholu mezi dvěma anděly, nesoucími květinovou guirlandu, jazyk světce v paprskovém věnci a glorii. Na římse sedí dva andělé s nástroji umučení v ruce. i. pol. XVIII. stol.

Čtyři olejomalby s výjevy ze života sv. Jana Nepom., současné s vystavěním kaple: i. Jan jako dítě churavý na loži, nad ním v levém horním rohu monogram mariánský. 2. Světec jako kazatel. 3. Zpověď královny. 4. Svržení světce s Karlova mostu. Bohaté, zlacené rámy, zdobené symbolickými hvězdami světcovými a plamenitými motivy.

Proti oltáři empora hudební s těžkopádným ballustrovým zábradlím, bíle natřeným, s nápisem o novém vysvěcení r. 1873 v čele.

Stejný tvar má zábradlí před oltářem.

Předsíň kaple nízká a ploše krytá. V pravé absidě schodiště na emporu, v levé, zařízené jako žalář, socha sv. Jana v život, velikosti, řezaná z jediného kusu dřeva, z 1. pol. XVIII. stol.

V předsíni visí podobizna děkana Fr. Pallase z poč. XIX. stol., olejem na plátně, o-8o X 0-58 m, silně přemalovaná.

Kopie obrazu sv. Prokopa v Sázavě, olejem na plechu, 0-49 X 0*58 m. Lištnový rámec s řezaným, zlaceným nástavcem z rocaillů. Kolem r. 1730.

4. KAPLE SV. ANNY.

Stojí na náměstí Anenském (Annaplatz), jenž slul v XVI. století Brotmarkt (Chlebný trh). Původně zde stála dřevěná kaple, vystavěná r. 1517 a shořelá 1642. R. 1778 byla vystavěna tato kamenná, ale již 1783 zavřena a teprve r. 1803 opět otevřena. Požár v r. 1873 ztrávil i tuto kapli až na holé stěny.

V půdoryse obdélník, 12 X 9 m, se skosenými rohy. Z původní výstavby zbylo ostění portálu s uchy a s letop. 1778 ve středním klenáku a okno lunettové nad ním, v nové době vyzdobené maltovou dekorací. Mimo to po požáru rozděleny stěny horizontálně lisenami, vystavěny čtyři ploché štítky a v čele vížka pro zvonek a nasazena nízká střecha.

Před požárem byly stěny děleny spíše vertikálně a střecha měla tvar vysoké kupole s lucernou, krytou cibulí.

Vnitřek a zařízení (oltáře, lavice, zábradlí, obrazy a zvonek) moderní.

5. KAPLE SV. BARBORY.

Stojí na dolním konci města naproti c. k. léčebnímu ústavu pro radiovou therapii. (Obr. 65.) Byla vystavěna z příspěvků sebraných lezcem

35

r. W

má

te;.'

WM

v®

lit

*í

\wm

Ji

Obr. 65. Jáchymov. Kaple sv. Barbory.

Jos. Flórem a 4. prosince (na den sv. Barbory) 1770 vysvěcena; zvony byly v Praze vysvěceny 29. března 1772 ke cti sv. Floriána, Jana a Pavla. R. 1809 byla zřízena druhá vížka s dalším zvonkem a v letech 1820, 1822 a 1823 byla kaple opravena.

Kaple zdá se dnes jakoby zapadlá, protože bylo těleso silnice, položené tudy v 30. letech XIX. století, nasypáno výše. V půdoryse obdélník se segmentovým přístavkem kněžiště. Hlavní průčelí rozděleno římsou od trojúhelného štítu. V přízemí pravoúhlý vchod s uchy, hladce orámovaný, nad ním kasulovité okno, po stranách liché, mělké výklenky.

Štít prolomen okénkem s polokruhovým obloukem, středním klenákem a přesahující lavicí. V postranních zdech po podobném okně. Šindelová sedlová střecha, nad kněžištěm zvalbovaná, na ní dvě podobné šestiboké, na všechny strany otevřené vížky zvonkové s cibulí.

Vnitřek 5-9 m dl. a 4-1 m šir. Oltář, současný s kaplí, má jednoduchou mensu; na ní na oblomeném soklu v zasklené skříni socha P. Marie s Ježíškem, ze dřeva řezaná, po stranách dva reliquiáře s bohatými rokokovými rámy; mezi nimi a před nimi čtyři pestře malované sošky sv. Jana Nepom., Jáchyma, Anny a Václava. Malý oltářní obraz sv. Barbory, klečící před P. Marií s Ježíškem, za ním dřevěný rudý baldachýn, nesený čtyřmi andílky, ve vrcholu mariánský monogram.

Na stěnách kaple na konsolách s nasazenými planoucími srdci osm sošek svátých: sv. Klimenta, Prokopa, Apollonie, Františka Xav., Barbory, Antonína Pad., Josefa Kalas, a Frant. Seraf.

6. MENŠÍ KAPLE.

Kaple sv. Jana Nepom. v dolní části města. Pravoúhlá, zděná, omítka žlutě a bíle zbarvena. Střecha obložena lepenkou. V postranních stěnách pravoúhlá okna. Trojboký štít. Vchod obdélný, s uchy a středním klenákem. Lišeny a štuková architektura. Plochý strop na rákos. Mensa oltářní rakvovitá, mramorovaná, nad ní ve výklenku socha světcova. Na stěnách sošky svátých, ze dřeva řezané, na konsolkách. 1. pol. XVIII. stol.

Kaple P. Marie v Novém Městě (Neustadt) u domu čp. 4. Plochá, zděná, ostře omítnutá a obílená stavba s troj úhelným štítkem hrázděným a šindelovou střechou z 2. pol. XVIII. stol. Uvnitř kopie pasovské Madonny, olejem na plátně. *)

Kaple sv. Prokopa na kopci východně od kaple sv. Jana. Založena za panování císaře Josefa II. úředníkem horním Puchnerem (sluje proto dosud Puchner-Kapelle), ale ještě před dokončením stavby zavřena a ponechána rozkladu. V r. 1873 bylo ještě zdivo do výše 1 m zachováno, nyní zbývá jen sokl z tesaných kamenů, podle něhož byla kaple k východu orientována a skládala se z obdélné lodi, 4-7 m dl. a 4*4 m šir., k níž se připojovalo kněžiště, 1*3 m hluboké, utvořené ze tří stran osmiúhelníka.

7. HRAD FREUDENSTEIN.

Fr. AI. Heber, Bohmens Burgen III. (1845), 53.-66., s obr.— A. Sedláček, Hrady a zámky české XIII. (1905), 197—199, se 4 obr. — Dr. A. Bónhoff v Erzgeb. Kriegschronik (Annaberg 1910) I., 83. — Oberamtliches Inventarium z r. 1636 v archiváliích radničních a vrchn. úřadu v Jáchymově.

Hrad, strmící na západním svahu údolním na ostrohu, byl vystavěn r. 1517 od Jana Munnicha. R. 1525 byl vypleněn vzbouřenými horníky

*) Podle udání děkana jáchymovského (doplňky k topografii v archivu Musea král. čes.) z r. 1834 stály mimo tuto kapli u cesty do Mariasorg ještě kaple P. Marie staroóttingenské a nejsv. Trojice.

a po rychlé opravě osazen horním hejtmanem Jindřichem z Kónritz. Od r. 1545 přecházel hrad jako úřední sídlo s jednoho král. horního hejtmana na druhého. Třicetiletá válka způsobila aspoň nepřímo zánik hradu, neboť r. 1636 vyhořel neopatrností císařských vojáků, tam ubytovaných. Pak byl ponechán zcela svému osudu a pozvolna se rozpadal. Jenom obě nárožní věže byly užívány později k praktickým účelům; větší věž na severovýchodě sloužila za obydlí hlásného, věž na jihozápadě byla zařízena na prachárnu.

Hrad (Kresby z r. 1589 a 1593 na obr. 66. Reprodukce podle F. AI. Hebra (ryl P. Róhrich) 1. c. na obr. 67. Pohledy na dnešní stav obr. 68. a 69.) tvořil zdí obehnaný prostor 65 m dl. a 50 m široký, v jehož severo-vých. a jihozáp. rohu byla postavena válcová věž o 8 m v průměru a o síle

H¹'

|SJI

Mil''

JI

_ _tf.

//

/,

Obr. 66. Jáchymov. Hrad Freudenstein. Kresby na horních mapách: a) z r. 1589, b) a c) z r. 1593.

zdivá 1*7 m. K zevním zdem, 1-5 m silným, přiléhala uvnitř obytná a hospodářská stavení. Obě věže byly již od počátku nestejně vysoké; dnes měří jihozápadní věž až po střešní věnec 12 m, druhá 19 m výšky. Menší věž, podle svého jednoduchého zevnějšku stavba čistě obranná, měla již v XVI. stol. jenom kuželovitou střechu, kdežto hlavní věž měla střední patro poněkud vyložené a horní patro užší a pokryté prohnutou kupolo-vitou střechou s lucernou. V pozdějších dobách byly střechy zjednodušeny, ale ještě kolem středu XIX. stol. bylo nad kamenným ochozem dřevěné patro a šindelová střecha s vížkou a lucernou.

Západní část obvodní zdi, připojená k hlavní věži, má ještě zazděný otvor dveřní, vedoucí k ochozu, kdysi přistavěnému na zevní zed. Zde také byl hlavní vchod do hradu. Uvnitř opírají se nyní o tuto část zdi kůlna a domek. Stejně je využita dnes ještě více rozvalená, od hlavní věže k jihu položená ohradní zed. Obě ostatní obvodní zdi zmizely úplně až na beztvaré hromady kamení. V menší věži ještě prohloubené místo, kde nasazovala ohradní zed k severu se táhnoucí.

,-r

wm

ty

mq

Ir

ÍM

Po* *

'mm

C5

as

klásí

iw:

Obr. 67. Jáchymov. Hrad Freudenstein. Stav v 1. pol. XIX. stol.

Na jihovýchodě byla ještě k této věži přidána polokruhová bašta o 3 m výšky, dosud z větší části zachovaná. Proti tomuto opevnění byla věž otevřena velkým oknem (dnes zazděným) a nad ním v téže ose jednoduchou střílnou. Západně od nich stejné prolomy. Řady otvorů ve zdivu po celém obvodě věže a v několika řadách nad sebou rozložené jsou zbytky po trámech kostry ochozů. Druhá věž, dříve proti hradnímu vrchu volná

[y

Obr. 68. Jáchymov. Hrad Freudenstein. Pohled od severu.

JmSm

Iš

ĚSĚÍl

Obr. 69. Jáchymov. Hrad Freudenstein. Pohled od severozápadu.

nebo jenom slabou dřevěnou stěnou uzavřená, byla později — ne však v celé šíři zdivá — vyzděna.

Hrad Freudenstein, vystavěný již v době klesajícího významu středověkých hradů, měl jen význam pevného sídla hrabat Šliků a určení ovládati město svými dvěma věžemi, stojícími mimo směr útoku na dobře chráněném svahu, k městu obráceném, ačkoliv i tento účinek spíše záležel v morálním vlivu posupného hradu než ve skutečné jeho síle. Na severní a západní straně bylo lze hradu lehko dobýti; vždyť ani nebyl malý kopec na západě zabrán v obrannou soustavu, ač byl bezprostředně před západní zdí situován.

8. RADNICE.

Missiva 1541—1542, Offene brieff vnd kundschaft 1541—1544. —■

V městském archivu: Kopiář čís. 84    (1531).

1542—1545 a 1549—1552.

Kniha radních protokolů 1782—1784.

Dějiny budovy. Když již stará radnice v dolní části města, původním středu osady, nestačila úkolům vzrostlého města, získala rada města r. 1531 (v pondělí po sv. Kříži) od hraběte Jeronýma Šlika za 2000 zl. jeho dům k tomuto účelu (,,behausung des Grafen mit zugehorigem

Raume, oben im thaal gelegen, oberhalb Merthenn fro-schenns haus“).

R. 1538 dne 16. června (večer před sv. Trojicí) zničil požár, vzešlý v mincovně, mimo 15 domů i radnici. K nové .

stavbě přikročeno r. 1540, ale nebyly při tom zachovány ......

hranice staré budovy, což vedlo k stížnostem správy mince jU* q *;• j

a k dočasnému zastavení stavby (na jaře 1543). Jak se zdá, -

Obr. 70. Jáchymov. Radnice. Kresba na

z r. 1593.

byly tyto obtíže překonány vlivem hraběte Jeronýma Šlika, jejž občané požádali o přímluvu u krále, a v zimě 1543, hor. mapě

R. 1782 dne 23. července byla radnice podruhé požárem zničena. Plány k přestavbě zhotovili pražský stavitel Filip Heger a kadaňský stavitel Antonín Bernt. R. 1783 byly ukončeny nejnutnější adaptace, zejména sklenutí pokojů a zřízení rákosových stropů v prvním patře a pokrytí budovy a koncem r. 1784 byla přestavba dokončena.

nej později v první polovici r. 1544 byla nová radnice zabrána úřadem. (Obr. 70.)

R. 1871 byla věž, od požáru v r. 1782 ještě snížená, nízkou střechou z nouze pokrytá, po snesení horní poškozené části opět povyzděna a o něco zvýšena. (Obr. 71.)

Ji

[.saj

ÍSSI

frasw

SiS.

mm

rif!

IFI3

|UJ

í»l

-■

rgV ; .

jgg.K _i /;r. .;

&&&

igigll

wMmĚ

san

gpl

sJlSN

Obr. 71. Jáchymov. Radnice. Stav před přestavbou r. 1902.

Další zvýšení věže bylo provedeno v r. 1902 nasazením dřevěného ochozu a o rok dříve byl hlavní trakt zvýšen o druhé patro podle plánů jáchymovského stavitele Ant. Hammerschmidta. (Obr. 72.)

Popis stavby. Radnice nedoznala během svého trvání až do poslední přestavby značnějšího zvětšení. Naopak nebyl ani přestavbou po požáru r. 1782, kdy nebyl již obnoven velký svatební sál v radnici a věž byla jen nedokonale střechou z nouze a budova radniční plochou valbovou střechou pokryta, původní stav v plném rozsahu udržen.

Již od začátku skládala se radnice i na zevnějšek ze tří traktů, ze severního křídla do náměstí, ze spojovacího středního křídla a z jižního křídla do přilehlé uličky. Malebnost zjevu je především podmíněna věží, postavenou mezi severní křídlo a střed. Stojí na pravoúhlém spodku, k němuž vedou s obou stran novější schodiště. Dva válcové sloupy, jež nesly dříve zdivo věže na rozích, byly při přestavbě r. 1902 k vůli zabezpečení sesíleny betonovým obložením. Ve výši dřívější hlavní římsy přechází věž skosením nároží ze čtverce do osmihranu; jako spojovací článek bylo tu dříve zastřešení, kdežto nyní tvoří přechod dva zděné, fiálami posázené nástavce (podle návrhu stavitele Fr. Rehna). Z prvu končila se věž vysokou kupolovitou helmou s lucernou a široké strany strmě

•*

j-

lnů

SawJw s

¥t

r-

Tk#

W4

<.>r

tzsl—

KK ir

HJ

w~mr^

tf

if

'/a

ISff

w-i

m <n

ggjypr

■m

'ZČ&ia

uííJLí

Si

L.,1: - r ‘'.TXv:..'-TÍ5Ě

Obr. 72. Jáchymov. Radnice. Dnešní stav. Pohled od severovýchodu.

spadajících střech obou křídel byly kryty štíty, římsou ve dvě patra členěnými a bohatě plasticky vyzdobenými.

Z bývalého bohatství průčelní výzdoby zachoval se jen portál. (Obr. 73. a, b, c.) Architektonická kostra jest ještě gotická, ale renaissančně olemovaná. Polokruhový otvor je obklopen tříčtvrtečním válcem se šroubovité točenou patkou, vedle něho obloun se stejným soklem, v rozích překřížený a žlábek; v koutech po stranách oblouku růžice z listoví. V čtyř-bokých, prohloubených polích výžlabu výplně: nahoře prázdné ozdobné štítky se zavinutým okrajem, po stranách dvojité růžice. Na dolním konci ostění vystupují kruhová sedátka ve tvaru hřibů, zdobená na spodu listovím.

Portál vroubí po stranách polosloupy, stojící na vysokých podstavcích, v dolní třetině kuželkovitě vyduté a zoubkovanými listy vroubené, s korin-thisujícími hlavicemi. Celek ukončuje renaissančně profilovaná, nad polosloupy oblomená římsa s malým pravoúhlým světlíkem.

Ze stavby let 1540—1544 jsou zachována ještě ostění brány do dvora (obr. 73 h), ostění oken (obr. 73 d, e, g) mezzaninu a lavic okenních,

nesených konsolami (obr. 73 /), v prvním patře. Profily obložení okenních jsou vesměs podle pravidla saské školy kamenické zaříznuty do stěny a nesáhají až k dolnímu okraji oken; profily zevních orámování okenních jsou renaissanční, na věži a hlavním průčelí bohatší než na severní straně. Osy okenní jsou ne-souměrně — podle vnitřní polohy radničních místností — rozloženy; okna I. patra jsou většinou sdružena a toto skupení je ještě stupňováno společným ostěním a lavicemi.

Budova spočívá zcela na mocných sklepeních, jež následkem nerovnosti ter-rainu vystupují při jižním křídle částečně až nad uliční niveau. Severní křídlo obsahovalo kdysi místnosti slavnostní; dosud jsou zde dva sály (asi 100 m-rozlohy) v přední části I. a II. patra, z nichž spodní — se čtyřmi páry oken — je překlenut čtyřmi poli ostrohranné křížové klenby na střední sloup, ale později vloženými stěnami přepažen. Ve spojovacím středním křídle byly asi ode dávna úřední místnosti, v jižním, méně významném, byly vždy věznice a obydlí služebníků i skladiště.

mm

'm

Wmm

\mm

RS

* t» ~ ~ # ** ****** jwwi 1-1 1 1 1 1 1

Obr. 73. Jáchymov. Radnice.

Profily: a—c) ostěni hlav. portálu; d, e, g) ostění okenních; /) lavice okenní; h) brány do dvora.

Vnitřní zařízení všech místností

se jen několik starších předmětů.

v radnici zmodernisováno; zachovalo

V přízemním průjezdě je na zdi upevněna ze železa litá deska kamen, 075 m vys., 1-5 m šir., z polovice XVI. stol. V reliefu znázorněn ýpad praporce landsknechtů z města silně opevněného. V právo v popředí kopci velitel s družinou, v levo jdou níže žoldnéři s halapartnami ramenech; jim v ústrety postupují v levo bojovníci s pozdviženými ,,obou-ručáky". (Obr. 74.)

na

na

V moderní zasedací síni tři podobizny, olejem na plátně: i. Císař Leopold I. (f 1705). Poprsí bez rukou v život, velikosti, hlava v právo, horní část těla v levo obrácená. V slavnostním brnění s přehozeným purpurovým pláštěm, kolem krku řád zlatého rouna. Šedá allongeová vlásenka. V levo císařská koruna a říšské jablko. 0-63 x o-8i m. Slabá práce.

2. Hrabě Pachter. Poprsí v životní velikosti s rukama. Modré, bohatě zlatými třásněmi ověšené justeaucorps, pudrovaný vlas nad ušima zatočen v úzké prstence. V pravici hornická sekerka. Růžový, výrazuplný obličej. 070 x 0-92 m. Střed XVIII. stol.

WiMgs

‘Jťdhé

» jwr

-j-

li

jer.

J¹.

:C;

éí

ÍJ

I, ji . f-

; ,• 2¹/ j¹ řw v x l ■ v ; w

iu Js H A / ^3

f|

rť

&M9M

ri

Obr. 74. Jáchymov. Radnice. Deska z kamen.

3. Císařovna Marie Terezie, (f 1780.) Po kolena. Světlešedé roucho, hlava lehce v právo otočena, pravice spočívá na rudém polštáříku s císařskou korunou, levice položena v klíně. Vzadu rudá záclona, v levo sloup, i-io X 078 m. Dole v levo značeno: F. A. Hacker, ten 5. Mai 1744. Řemeslná práce.

V pokoji vedle zasedací síně mimo sbírku vzácných tisků (zbytků proslulé jáchymovské knihovny¹) z XVI. stol.) a archiválií²) vzpomínkové předměty na Jana Mathesia (klobouk a hůl) a několik exemplářů tolarů v Jáchymově ražených a j.³)

Cechovní pečetidla*) (obr. 75.—76.): 1. V kartušovém štítku muž míchající v kádi, nad tím: 1641. Opis: D • ERBAR • HAND • W • D • SAIFFENSIDER. • IN-ST- IOACHIMSTHAL • Průměr: 0-037 m-

2.    Ve štítku se zavinutými rohy úhelnice, lžíce a kladivo, nahoře letop. 1586. Opis: S • D • ER • HANT • DER- MAVRER- IN-S- IOACHIMS-THAL • Průměr: 0-032 m.

3.    Nůžky v oválné kartuši, nad tím anděl s rozestřenými křídly, po stranách letop. 1666. Na okraji: ZECH • SI GILL • DER • SCHNEIDER • IN • DER • KAY • F . BERGSTADT • S • IOACHIMSTHAL • Prům. 5-5 cm. (Obr. 76.)

Obr. 75. Jáchymov. Radnice. Pečetidla. Čís. 1—2, 4—7.

4. V kartušovém štítku škorně pod korunou s nástroji obuvnickými, nahoře: 1650. Opis: DES • ERBA • HANTW • D • SCHVCHMACHER • ST • IOACHIMSTAHL • Průměr: 0-031 m.

hraběte Štěpána Šlika (f 1526), ražená nákladem vdovy a bratří zesnulého. Avers: podobizna Štěp. Šlika; revers: Šlikovský znak. (Srov. obr. 92.) 6. Tolar, ražený r. 1758 z výtěžku jáchymovských dolů za Marie Terezie v pražské mincovně.

*) Městské pečetidlo z r. 1545 bylo ztraceno. Otisk v červeném vosku, s dřevěnou krabičkou, byl ve sbírce Lannově v Praze (Leisching, Sammlung Lanna I. (Leipzig 1909), 128, čís. 22149 [°br; 77.].) a je ve dvou exemplářích v archivu Musea království českého (topogr. sbírka rkp.). Mělo nápis: SI GILLVM • SECRET • LI BERE ■ CIV1TATIS VALLIS- IOACHIMI | ORTE CIRCA- MDXVI AN CHRISTI • SCVLPT. | 1545 ANNO a bylo kopírováno již roku 1777 (prům. 6‘5 cm). Mimo to zachovaly se ve zmíněné sbírce topogr. otisky jiných pečetidel: 1. Ovál, osy 3-8 a 3*5 cm, opis: MAGISTRATS IN SIEGEL D: KON: BERGSTADT Set. IOACHIMSTHAL. Kolem 1800. 2. Kristus žehnající na zeměkouli, po stranách klečí horníci, dole městský znak, opis: S • MONT * FIDITY * IN * VALLE * IOACHIM. Kolem 1600.

5.    Příčně dělený štítek, v něm, nahoře dobytče, dole širočina. Opis: S • DER • FLEISCHER • HANTWERG IN • IOACHIMSTHAL • Průměr 0-035 m• Bez letopočtu, současné s předešlými čtyřmi.

6.    Uprostřed terčovitý štít s korunovaným preclíkem, nad tím 1544. Opis: S DER GESELSCHAFT IN SANT IOCHIMTAL. Průměr: 0-031 m.

7.    V kartušovitém štítku rovněž korunovaný preclík. Listovec na okraji. Opis: DAS: HANDW : D : PECKEN : ST • IOACIMSTAL. Průměr 0-036 m. Bez letopočtu, z 2. pol. XVII. stol.

Popravčí meče: 1. Čepel vodorovná, 1-045 m dl., 0-05 m šir., •dvojsečná, plochá, v horní polovici vyžlabená, dole do hrotu vybíhající;

*rm-

• ifc# * * -Í Q •, f&VVi

*-y » -

KÍÉf<Í8Í&J

¹

mm

mm

mm

gft

fe. ^

Biu

f to".

.V

,ív

Obr. 76. Jáchymov. Radnice. Pečetidla. Čis. 3.

Čis. 77. Jáchymov. Radnice. Městské pečetidlo z r. 1545.

potažený; hruška kulo-peli na obou stranách

XVI. stol

pravoúhlý, na rozích skulacený železný koš; rovné, železné odrážky šroubovité stočeny; jílec dl. 0-40 m, koží vitá, šroubovité žlábkovaná. V če-rytá a mosazí zakládaná značka:

2. Čepel 0-825 m dl., 0-055 m šir., hmotná, dvojsečná, přímočárně se sbíhající, s výžlabkem, dole zakulacená a třikráte provrtaná. Odrážky poněkud nahoru a stranou ohnuté jsou zdobeny na konci lvími hlavami; jílec mosazný, 0-22 m dl., šroubovité žlábkovaný. Hruška kulovitá, ukončená pupenem. Mistrovská značka:. 0 £ jr XVI. stol.

9. ŠPITÁL.

Byl stavěn r. 1530 a později zbarokován. Vysoká sedlová střecha je pokryta lepenkou, oba štíty jsou prkenné. Stěny hladké, omítnuté. Středem budovy jde chodba, do níž ústí dvéře pokojů po obou stranách umístěných.

V severozáp. postranním průčelí zachoval se renaissanční portál z r. 1566. (Obr. 78.) Po stranách polokruhem sklenutého vchodu rámující pilastry, s dříkem zdobeným ve výplni stoupajícím reliéfním ornamentem révovým; na krčku rosetta. Nad hlavicemi pilastrů bezprostředně spočívá

pit

A-tZftffnx

/MĚM

Bf8|^

■ srn

EU

mmm

*&*»*&*

•i,    l,ar

í*eť

|®r

w.

ř5£<

Pl

pilafe

Obr. 78. Jáchymov. Špitál. Portál na severozápadě.

římsa stejně profilovaná, nyní na obou koncích uražená, fna ní deska s reliéfním nápisem: VON • DEINEN • GVTER • HILF • DEM • ARMÉN • VND • WENDE • DICH • NICHT • VON • ARMÉN • | SO • WIRT • DICH • GOT • WIDER • GNEDIG • ANSEHEN • TOBIÁŠ • — AM • 4. REICHE • DEM • | ARMÉN • DEINE • HAND • AVF • DAS • DV • REICHLICH • GESEGNET • WERDEST* 1566’ V levo vedle nápisu monogram H O ve štítku.*) Na

*) Objevuje se i na pečetidlech špitálníků (Spittelherren).

. vrcholu segmentový štítový nástavec, v jehož středu neumělecký, poškozený relief krucifix a a po obou stranách citáty z bible: ALSO • HAT •

GOT-

DIE • WEL 1 T • GELIEBET • DAS • ER • SEI | NEN • EINIGEN • SON • | GAB • AVF-DAS-ALLE-DIE • | AN • IHN • | GLAVBEN • NICHT- | VER-

;4,

SK

I mu

um

IfjlLJlEí

v.

í ■€& i

Mi

■ * '1

'vmbh#

'-<•4

v: »;

lit

ra

* 1 §

n..

I*

l ř.f ^ ,~

Sv

i

—*'1    4

5:-

_wj

Obr. 79. Jáchymov. Mincovna. Nárožní arkýř.

LOREN • WERDEN • | SONDERN • DAS • EWI | GE • LEBEN • HABEN • IOH • 3. V právo od portálu ve zdi destička s nápisem: FRANCZ RENER | SPITTEL- | MEISTER (byl v letech 1558—1566 v úřadě).

10. MINCOVNA A JINÉ HORNICKÉ STAVBY.

Mincovna, nyní úřední dům c. k. horní správy, by lávy stavěna v letech 1534—1536. Rozlehlá budova, kolem pravoúhlého dvora roz-

₉o

ložená, na straně k radnici podklenutá mocnými valenými klenbami skladišť pro rudu. *) Podle dnešního složitého půdorysu je dílem několika adaptací a přestaveb. Pro dějiny umění mají význam architektonické detaily: zbytky ostění portálu, ostění oken a arkýř.

Ostění čtvercového okna v předsíni v levo od brány a dvou sdružených dvojic okenních po stranách arkýře v přízemí jsou současná se

stavbou budovy. Profily obložení oken jsou v základě gotické, zaříznuté do plochy zdi a přecházejí u malých oken v polovici výšky, u větších sdružených ve třetině výšky v jednoduché okosení. Ostění okna v předsíni má profilové motivy pozdně gotického prutu, žlábku a tříčtvrtečního válce, spojené mezi sebou ploškou, kdežto u sdružených oken mísí se již pozdně gotické živly s renaissančními. Původně byla nad každou dvojicí oken profilovaná renaissanční římsa; dnes je již nad jednou osekána.

Nejkrásnější ozdobou fagády je nárožní arkýř (obr. 79.), vyložený na rohu budovy diagonálně, v půdorysu pravoúhlý, s okny v čele a na obou bocích. Vyložení je na spodu ve tvaru konsoly prohnuto; žebra, v půdoryse zakřivená a hruškovitě profilovaná, jsou jenom na povrchu arkýřového spodku vytesána a prostupují spodní díl vyložené římsy arkýře, profilované goticky; v nej hořejší kukle žebrové sítě vytesáno: anno 1536. Pole poprsnice arkýře jsou orámována pozdně gotickými, v rozích překříženými oblouny; jich výzdoba štítky znakovými a emblemy hornickými je moderní. Římsa nad okny, dosud s původním ostěním zachovanými, tvořila dříve hlavní římsu arkýře, nad níž vybíhala ostře hrotitá stříška. Nyní je vystavěno nad okny polopatro, pro výškové poměry arkýře nevhodné, a pokryto skromnou pultovou střechou.

Ve sbírce nerostů je uschován skleněný pohár, válcový, 0-30 m vys., 0-12 m v průměru, ze zeleného, silně vzduchovými bublinami prostoupe-

'V!

far

\ú

r*

Obr 80. Jáchymov. Mincovna. Pohár z r. 1607.

*) Viz kap. VIII. Jáchymovská mincovna.

ného skla. Je bohatě pomalován neprůhlednými emailovými barvami: říšský orel se znakem států na křídlech a s nápisem:    íjstligB BontiftfjB

IREirfj mít ^ampí ^sintn glÍBbtrrt, dále letop. 1607, initiály CL a znak Centuria Lengenfeldera (byl mincmistrem 1606—1621). Nahoře kolem okraje pod zlatou ovrubou vyryto věnování: (Esttřurio IťEngBfBlbtr, Ubm. Jtaif. BQaif. MůnjmetjÍBr irt J$L itoadpmbgfaJjl oBtBfjrBf biBfBS ©lagj ju Binsm HDtlkmnĎBn auf bis j^iřrmttfBn a Usu nnb jBbEn (EřjrlitFrBn BKhpoErtnanbfBn 3fjm pisr fůr^ufB^Brt. 2. $ftlobria JI. 1607. (Obr. 80.)

Šest podobizen panovníků, olejem na plátně, stejných rozměrů (i-io x 080 m). Ve výpravně: 1. Císařovna Marie Terezie, (f 1780.) Po kolena, v sedě, hlava v právo obrácená. Šat světlemodrý. Pravice opřena vedle cis. koruny na červeném polštářku, levice v klíně. V pozadí v právo záclona tmavohnědá, v levo sloup. Běžná práce, podobná obrazu císařovny v radnici.

2. Císař František I. (f 1765.) Protějšek. Bílý kabát s červenými výložky, červená vesta se zlatou podšívkou a spodky téže barvy. Přes prsa červenobílá stuha. V pravici listina, levice visí přes hermelinový plášť, ležící na podstavci.

V    předu v levo zelená deska stolu, na ní svitek, dalekohled a kružítko. V pozadí nízká zed, na ní uprostřed patka sloupu, v levo výhled do přírody, v právo tmavomodrá draperie.

V    pokoji horního měřiče: 3. Císař Josef II.

Obr. 8r. Jáchymov. Mincovna. Pečetidlo.

(f 1790). Po kolena, vlevo. Stejný oděv jako u císaře Františka I. Pudrovaný vlas stáčí se nad ušima v kadeř. Kolem krku řád zlatého rouna. Pravice natažena proti divákovi nad stolem, levice opřena o sloup. V pozadí v právo zdvižená tmavozelená záclona, v levo kládí. Značeno v právo dole: Jos. Mayer Pinxit: 1780.

4. Císařovna Marie Josefina (f 1767). Protějšek, v právo, v sedě. Světlečervený šat, ve vlasech zdoba z per a perel, přes rameno hermelinový plášť. Pravice leží na zeleném polštáři, levice na prsou. V pozadí tmavošedá záclona, v levo výhled do krajiny.

V    pokladně: 5. Císař Josef II. (f 1790.) Po kolena. Oděv stejný jako na obr. č. 2. Plášť hermelinový, s ramen splývající, pokrývá vpředu zelený stůl, na němž spočívá pravice, kdežto levice opírá se o sokl sloupu v pozadí, nesoucího modrou záclonu. Znač. v právo dole: Josef Mayer pinxit 1785.

V    pokoji elevů: 6. Císař Leopold II. (f 1792.) Po kolena, na právo. Oděv a poloha rukou jako na obr. čís. 2. Vlas hladce sčesán za uši. V právo v předu na stole kalamář, péro, dvě knihy, svitek papíru a obálka dopisní.

V    pozadí v právo tmavomodrá záclona, v levo sloupoví.

Stříbrné pečetidlo, 0-035 m v průměru, z 1. pol. XVI. stol. (Obr. 81.) Ve štítě, neseném dvěma horníky, mlátek a želízko, nad tím výjev setkání

sv. Jáchyma a Anny a ještě výše šlikovský znak; po stranách segmentové stuhy s nápisem těžko rozluštitelným. Na svrchní ploše pečetidla překlopné držadlo ve tvaru draka zakousnutého do vlastního ocasu.

Těžně vratidlo. (Obr. 82.) Na zděném věnci asi 1 m vysokém, 17 w v průměru, polygonálmm, ale skoro kruhovém, spočívá 12 m vysoká, strmá, dvěma velikými otvory prolomená šindelová střecha kuželovitá. Dva vchody. Dřevěný hnací stroj dosud dokonale udržen. Vratidlo, poháněné koni, sloužilo dolu císaře Josefa (Kaiser Josef-Schacht)

'UM

■A;

7.pa

.< >\V ' ' v

lt'V-

T5

. ••• •

Obr. 82. Jáchymov. Těžné vratidlo.

v bezprostřední blízkosti, dnes až na 36 w zasypanému. Pro svoji dominující polohu je vratidlo, zbytek bývalého způsobu pohonu v dolech, význačný motiv v obraze města.

Severně odtud na téže straně údolí domeček, až k římse 3-2 m vysoký a 4 x 4*5 m v půdoryse měřící, kdysi prachárna, dnes skrýše pro třaskavé zápalky. Stěny jsou prolomeny jen jediným otvorem polokruhovým na východě a nesou hrotitou střechu, plechem pobitou.

Z budov náležejících k východní skupině dolů (Einigkeitsschacht), malebně po stráni rozložených, byly nej význačnější v posledních letech zbořeny, mezi nimi zejména t. ř. ,,dráha", krytá chodba dřevěná, kudy probíhaly vozíky (,,psi“) po kolejích od jámy Einigkeitsschacht k struskové haldě, odtud asi 600 m vzdálené.

IV. Soukromé domy.

Po velkých požárech zůstalo většinou jen klenuté přízemí s portálem hlavního vchodu udrženo. Zejména portály (všechny ze XVI. stol.) jsou příznačné pro bohatství tehdejších jáchymovských nákladníků.

Portál domu čp. ijg na náměstí, příbuzný s portálem radnice. Na zevním okraji dva diagonálně postavené balustrové sloupy na nízkých

ÉÍ '

fill

II

jú

* Í-J

.•v -v/.

& i.h

-sH

Ni

1......

te.

i;

.•

k. -

■ř,

' r*

■ í*^:í ■

®a

i____

Obr. 83. Jáchymov. Portál domu čp. 139.

podstavcích, s listovými hlavicemi hrubého, hranatého tvaru a velmi vyloženými. Sloupy nesená, bohatě profilovaná římsa je zároveň soklem nástavce; v něm mezi nízkými pilastry světlíkové okno, dělené širokým břevnem. V poli ukončujícího štítového nástavce s rosettami po stranách je monogram sletop.: 15-HB*41. Polokruhem uzavřené orámování dveří je bohatě ploše členěno; v medaillonech, vyplňujících kouty pravoúhlého rámce kolem ostění, v levo relief hlavy vavřínem ověnčené, v právo vousatého muže s calottou. Voluty končící v potrojné masky a pitvory tvoří přechod od spodní sloupové architektury k nástavci. (Obr. 83.)

Portály domů čft. 2 jo (na náměstí) a 292 (Annaplatz), současné, druhý datovaný (1543). Stejně vytvořené sloupy diagonální na zevním okraji spočívají u čp. 270 na konsolách, u čp. 292 na vysokých podstavcích. Nad jejich bohatě vyvinutými kompositními hlavicemi (u čp. 270 s neobyčejně vysokou krycí deskou) leží římsa, polokruhem nad nimi vodorovně

270

ísí ;! m

- j p

glffrvQ

r.

v?

Éf.,,

3'|

Obr. 84. Jáchymov. Portál domu čp. 270.

vychýlená, stejně profilovaná u obou portálů. Vnitřní orámování portálu (u čp. 270 na dolní části osekané až na sedátek) je členěno tříčtvrtečním oblounem, v rozích se křižujícím. U čp. 292 byla výplň oblouku v novější době odstraněna, při čemž byly koutní medaillony s reliéfními profily manželů-stavebníků zazděny do horní části nových dveří. U čp. 270 jest zachován ještě starý stav; v koutech v kruhových rámcích hlavy muže a ženy v baretech. Střed nástavce zabrán

nepatrné zbytky konsolových

u čp. 270 světlíkem, po stranách troj úhelné výplně s mušlemi, ovroubené zvláštními zvířecími postavami s rybím tělem a ptačí hlavou, vybíhající v listové rosetty. Vysoký nástavec portálu čp. 292 zabrán znakem stavebníka Wolfa Thiela (písař při horním úřadě 1529—1535), jehož listová ozdoba na helmě stejně jako závěsy v koutech nástavce jsou bohatě rozvedeny. (Obr. 84. a 85.)

V •'    W*-

Z~f

tlí

1*

-■

i.

Ifc

hf i

i Ti b p I í

Sk J »•

tdsaeg^^^'

I#

‘h

>.

Obr. 85. Jáchymov. Portál domu čp. 292.

Portál domu čp. 146 (pošta) na náměstí. V ostění po stranách od země stoupající široký výžlab je přerušen u náběhu lichoběžnou konsolou, zdobenou listy jetelovými a akanthovými, na níž spočívá hrubý obloun, v rozích překřížený a archivolta, profilovaná oblounem a žlábkem. V koutech oblouku ploše reliéfní rozviliny a kozel ve skoku. V tupoúhlém nástavci, rosettami ohraničeném, letopočet 1555, nad tím znak s initiálami stavebníka H P (nákladník dolů Hans Pock). Na levé náběžníkové konsole kamenická značka. (Obr. 86.)

Portál domu čp. 143 na náměstí. Ostění zevně skoseno a vyžlabeno, ve výžlabu dole konsolová sedátka. Nahoře ukončen výžlab dvěma štíty (v pravém mlátek se želízkem), do nichž zabíhá goticky profilovaná archivolta. V zadním traktu budovy sklípková klenba z cihel, bohatě členěná a plastická. XVI. stol. (Obr. 87.)

Hotel ,,Stadt Dresdeu" na náměstí. V přízemí křížová klenba bez žeber, velmi plochá, s širokými pasy a podepřená mocným středním pilířem. XVI. stol.

Čp. 11 a 12 na náměstí. Široká, konsolová sedátka na ostění portálu zachována. Chodba v I. patře čp. 12 sklenuta pozdně gotickou síťovou klenbou se svorníkem. Zachován původní stav v přízemí ze XVI. stol. (klenba bez žeber, schody se zábradlím atd.).

mm

o*.

iJSs

I;

MPIlt

:>

- ..... —

_____:____

'Jme

n-iMrmiiiiii

Obr. 86. Jáchymov. Portál domu čp. 146.

Čp. 8 na náměstí. Nad polokruhovým, pozdně goticky profilovaným portálem silně vyložené, listovými konsolami a bočními lištnami rámu nesené zastřešení; pod tím dva pozdně gotické, pravoúhlé světlíky, dělené poloválcovým dříkem. V I. patře čtyři dvojice okenní, s původními ostě-ními a lavičními římsami. Kolem 1520. Táž myšlenka, ale původem a provedením rozhodně mladší, objevuje se na portále domu čp. 38 (Kirchen-platz).

Čp. 4. Na náměstí. V ostění portálu ploché niky, dole ukončené (nyní již osekanými) konsolovými sedátky, nahoře v náběhu kruhovými baldachýny, vespod zdobenými rosettou. Archivolta got cky profilována

a novějším středním klenákem rozeklána, nad ní nezřetelný letopočet. Bohaté barokní výplně dveří s řezaným révovým ornamentem, proseká-vané železné závěsy a železná kovaná přítuha z akanthových listů s maskou. Kolem 1700. Podobné, ještě bohatěji zdobené dvéře v domě čp. 18 na náměstí.

Mnohé domy zachovaly si ještě aspoň částečně původní ostění portálová ze XVI. stol. Tak na př. dům čp. 112 (Mathesiusplatz) nebo čp. 131 (lékárna ,,Zum schwarzen Adler“). Na portále čp. 112 původní orámování a na šesti přízemních oknech původní podvojová římsa konsolková z pískovce. Hlavní průčelí lékárny rozčleněno ploše nanesenými pilastry římsovím a páskovým ornamentem v pozdně barokních formách. Před domem terrassa s empirovou litou železnou mříží (dělící sloupky ve tvaru Aeskulapových holí).

I.

Obr. 87. Jáchymov. Dům čp. 143. Sklípková klenba.

Čp. 126 u kostela. (Kirchenplatz.) Nad dveřmi znak Jana Můllera z Perneku (byl mistrem horním 1565—1567). V kruhové prohloubené desce štítek znakový (mlýnské kolo, mlátek a želízko), nad ním monogram H^P.

Čp. 128. Hotel ,,Zur Stadt Wien“. V jídelně podvlaky dřevěného stropu na skosených hranách lo kovitě profilovány. XVI. stol.

Čp. 10. Na náměstí. Jednoduchý barokní portál s uchy; v nástavci uprostřed výklenek mušlo\ý se sochou sv. Floriána z pískovce, po stranách úseky segmentového štítového nástavce. Kolem 1710.

Čp. 71. u kostela (Kirchenplatz). Barokní ostění dveří a oken s uchy, kapkami a středními klenáky. Kolem 1780.

Čp. 72. (nyní děkanství). Barokní fagáda na renaissančním průčelí o šestí osách a dvou poschodích. Okna po třech vázána architekturou z oblomených pilastrů, v přízemí rustikováných, v I. patře s dorskými, v II. patře s korinthskými hlavicemi; střední pilastr vybíhá v hermovku. Portál a ostění všech oken v patrech (v přízemí jenom u jednoho) z 1. polovice XVI. stol. V skoseném ostění portálu ploché niky, dole s konsolovými sedátky, nahoře s baldachýny, na nichž nasazen obloun v rozích překřížený; po stranách štíhlé sloupky s vrtulovitě rýhovaným soklem nesou oblo-

měnou římsu. Ostatní výprava portálu barokní: nad římsou nástavec prolomený nikou se sochou Jana Nepom. uvnitř, dvěma andílky po stranách a listím révy, vyvinutým z pěticípé koruny, nahoře; nad nástavcem prohýbá se kordonová římsa segmentem. Nad okny v přízemí štukové vysoké klenáky se spirálami z akanthů, v patře zprohýbané římsoví a bujný

\a u-

r-J*

ItH

m.t

í I i ■

\<iíi

li I I

' r:' • rP

■t

mi

1tí

r:

S'- -

■j

immm }

I

E;

■-Í

Obr. 88. Jáchymov. Fasáda děkanství.

rostlinný ornament s vloženými maskami, mušlemi a poprsím horníka, v II. patře střídá se na klenácích dekorace z hlav a mušlí. (Obr. 88.)

Čp. 145. na náměstí. Fagáda ve formách pozdního baroka a Ludvíka XVI., pozdější úpravou krámu a výkladce porušena. Pilastry v patře, vásy na postranních pilastrech portálu a oken přízemních, pod okny v patře lambrequiny, oblomené a zprohýbané římsoví, chambrany a dekorativní klenáky. Nad vchodem znak rodiny Zeileisenů. Podobně je vyzdobena fagáda domu čp. 117.

Čp. 120. (Mathesiusplatz.) V nárožním výklenku v patře pískovcová socha sv. Anny (samatřetí), s novou polychromh. XVIII. stol.

První jáchymovská radnice, koupená r. 1520 a r. 1544, po vystavěni nové radnice, upravená (untere Stube ist ,,zu beiden Seiten gegen Doktor Johann Neffen und hinten, da sie holzern" ausgemauert worden). Dům stojí napříč Pfaffenbergu a je v přízemí na straně k cestě, vedoucí podél severního štítového průčelí, úplně vyzděn z lomového kamene; zde velká síň, pozdější příčkou ve dví rozdělená, s dřevěným stropem, neseným bohatě profilovanými podvlaky, pod ní vysoké klenuté sklepy. Patro

ia

Vv

■-W

Iv

i.lf

\:

$&žr

■■■

fm

íagpj

Obr. 89. Jáchymov. Stará radnice a ,,Huhnerhángerhaus“.

hrázděné, se stanovou střechou, zcela ve formách běžných ba výhradných v XVI. století v Rudohoří. Nyní je dům reálně rozdělen; původní jednotu dokazuje dosud přesahování patra jižního dílce domu čp. 486 do severního ěp. 485. (Obr. 89.)

Za radnicí stojí budova zvaná lidově „Hůhnerhángerhaus". Nad zděným soklem roubená stavba — vyjímajíc zadní stranu prkny pobitou — zvláštních poměrů výškových; mansarda zvalbovaná. (Obr. 89.)

Několik starých hrázděných domků ze XVI. a XVII. století v SchieB-gasse, částečně s omítnutým průčelím, Na facádě domu čp. 161 v I. patře malby květin s rozsetými kabalistickými písmeny z r. 1611.

V. Sochy.

Sousoší Nejsv. Trojice z r. 1703 před kostelem k jihu v parku postavené. Pískovec. Zábradlí moderní, lité ze železa, gotisu-

100

jící. Spodek sousoší spočívá na třech stupních a má na rozích hranolové podstavce. Na něm na vysokém stylobatú korinthský sloup se sousoším: Bůh otec stojí, drže krucifix s polovičním tělem Kristovým před sebou, pod ním holubice. Nad patkou sloupu upevněna plechová destička se srdcovým štítkem novějšího znaku (1546 propůjčeného) města, neseným dvěma horníky, pod tím nápis: „Jh* Ctfjrtn ber aílErfjtiligjfett    fjaf bte

řnejtge Joblidje Jtnappjřfraff bteje BiJbJáule Errirfjfen IajjTtn im ifoljre 1703.“ Jako zbytky bývalého zábradlí stojí dosud na rozích čtyři hranoly

'iM

r "V

UMítí? • O

xv*

V-

fik. ,

m

-¹7ž

ták

i'

* Imm :

--"V-    -

Obr. 90. Jáchymov. Sousoší nejsv. Trojice.

se sochami P. Marie, sv. Josefa, sv. Anny a sv. Jáchyma, umělecky nevýznamnými a podobné stylobaty s koulemi, po dvou na každé straně. (Obr. 90.)

Socha Jana Nepom. na jižním konci kostelního prostranství. Pískovec, asi 4 m vys. Na dvou stupních sokl, v půdoryse trojúhelník s konkavními stranami, na něm pilastrové nárožní obstávky a římsa. Socha asi ³/₄ živ. velikosti. 2. čtvrt XVIII. stol.

Žulová Boží muka na dolním konci města, těsně u můstku před mlýnem („Hermmuhle"); dříve stála v právo od staré vozovky, nyní jsou v levo od vyvýšené, nové erární silnice. Čtyřboký sokl, dole okosený, nahoře s profilovanou krycí deskou; v předu vysekán hierogram Kristův

a letop. 1731. Nad podstavcem toskánský sloup nesoucí hranolový tabernakl s okosenými hranami; na jeho stranách v plochém reliefu Maria s Ježíškem, Kristus v chrámě, Útěk do Egypta a Kalvárie. Stříška tabernaklu stanová s prohnutými plochami, na vrcholu kamenný kříž.

VI. Předměty ze soukromého majetku.

Dva střelecké závěsky z majetku c. k. priv. měšť. ostrostřel. sboru⁴) v Jáchymově. Jediné, jež zbyly z četných, v r. 1812 roztavených královských odznaků střeleckých:

y“ 'J

£&

Sfc

■:

W.#

jcjjS

d&PS

- f!

Obr. 91. Jáchymov. Střelecké královské odznaky z r. 1619 a 1622.

1. Odznak krále při střílení ku ptáku z r. 1619. Stříbro, částečné zlacené, o⁴i8m vys., 0⁴14 m šir. Základní tvar štítu osmiúhelný, na okraji vysekávaný ornament páskový se zavilinami a s nasazenou hlavičkou andílčí ve vrcholu. Na zlacené přední straně nanýtována reliéfní, částečně modrým a zeleným emailem pokrytá ozdoba; uprostřed znak dárce, držený dvěma horníky, plně modelovanými a stojícími na hroudách rudy s vozíkem a šachtovou boudou; nad znakem dvě hlavičky pásky ovinuté, nejvýše dva putti nesou věneček, v němž zasazen rudý skleněný kámen v lůžku. Na uchu repunc: 112- B|. Kolem okraje: ANNO • 1619 • AM • PFINGST • DINSTAG • DEN • 21 MAI • HAT • HANS • ZINCK • DEN • VOGL • VOR • HERN • DAVID • KNOBLOCH • SŮNL • DANIEL • ABGESCHOS. Na zadní straně stříbrný, zlatě orámovaný štít s nápisem: ⁴ DANIEL x |

102

KN0BL0CH x IN x 3 x IAH | R x AVS x DER x GSELLS | CHAFT x DER x KON | IG WAR x NIEMAN | T x DIE x EHR x VERAC | HTEN x KAN x JV | GENT x ZEIGT x MZE | NNLICH x ALTER x AN x | EIN x GLVCK x IHN x HAT x | ZVM x KONIG x GMACHT x | LIES x DIS x RECHT x DES x | KINDS x GLVCK x MEHR x | BETRACHT x | A x 1619 x (Obr. 91. v levo.)

2. Odznak z r. 1622. Stříbro, 0-12 m šir. Základní tvar trojkruhový, v rozích hlavy andílci a obloukový ornament. Na přední straně v ploše laloků reliéfní, zlacený a modře emailovaný znak dárce s odznaky hornickými a hutními a initiálami C H, nesený dvěma horníky, již stojí na rudních horách vedle těžních vratidel. V horním laloku plastická postava anděla, jenž má v levici rytý pásek s letop. 1622. Na tepaném okraji závěsku puncované rozviliny. Ve vnitřním poli podél okraje opis: CONRAD • HVTTER • ROM: KA : MA : ERTZKAVFS • GEGENHANDLER • VND • HVT-

TENSCHREIBR-ZZ⁵ Na očku repunc: 112-B| Na zadní straně průpovídka: MDCXX • WIR • DAS • GLICK • RAB • DAS • ICH • SCHOS • SELBSTN • DEN • VOGEL • BAB • (Obr. 91. v právo.)

VII. Jáchymovská mincovna.⁵)

Podrobný výčet literatury u Zíbrta, Bibliografie čes. historie I. (1900), 646 a u Ed. Fialy, Das Múnzwesen der Grafen Schlick (Wiener Num. Zeitschrift XXII. až XXIII., 1890—1891). Mimo to viz: J. Newald, Das ósterr. Múnzwesen unter Ferdinand I. (1883). — Ed. Fiala, Jáchymovská mincovna v Ottově Slov. Naučném XII. (1897), 1020—1021. — Dr. K. Siegl, Zur Gesch. der Thalergroschen v Mitt. Ver. Gesch. d. D. in B. L., 198 sl. -— Ed. Fiala, Beschr. bóhm. Munzen u. Medaillen der Samml. des M. Donebauer II. (1888), 392—397. — Dr. Kurt Regling, Relig. Medaillen bóhm. Meister v Katalog der Samml. des f Freih. Adalbert von Lanna. Prag III. (1911), 108—123. — Ed. Fiala, Starší z Řásné a jeho doba (vyjde během r. 1913). Srovnej dále: A. Salz, Gesch. der bóhm. Industrie in der Neuzeit (1913). —• K. Domanig, Die deutsche Medaille (1907), 32, tab. 25. — G. Habich, Studien zur deutschen Renaissancemedaille v Jahrb. der kgl. preuss. Kunstsamml. sv. XXII., XXVIII. a XXXIV.

Bohatým výtěžkem stříbra v jáchymovských dolech nalezli Šlikové tolik kovu, že ho hleděli nej výhodnějším způsobem zužitkovati. Na radu horního hejtmana z Konritz pojali úmysl zříditi v Jáchymově mincovnu. R. 1519 byl povolán hrabětem Šlikem z Norimberka mincíř Štěpán Genisch, aby učinil zkoušky s mincováním. První pokusy s ražením tolarových grošů, k nimž, jak se zdá, řezal kolky přistěhovalý měšťan Utz (Ulrich) Gebhart, povzbudily majitele tak, že obdrževše r. 1520 od sněmu dovolení k mincování, zahájili pravidelné ražení tolarů (jáchymovských). Pro mincovnu byla zřízena budova z domu, zakoupeného k tomu účelu od Kunze Eirolta, a zůstala v něm do r. 1534, kdy byla vystavěna nová královská mincovna. Prvním mincmistrem byl horní hejtman Jindřich z Kbn-

|L

i

*. 1 -;{

A

:!

M

.*■3

i

m

f:

v

:T':

gtáS

■'

p: *

WM

i

msm

e&j

m

1

Lř?']

z/fl

/

lv'v

iVWj

m

\Tii

i

M

řv3

.;-

řv

xtiS-íá

Sa®

Sfcagj

řc-^Qp

r(

Í9j

. ♦

K

Ift

|p

"SS

₄<:

!

.

A,

*1

ÍW/

SV;

Hl

w

mi

:V

WjL

Í2^

r<f.

%

■Ě

Obr. 92. Jáchymov. Mincovna. Příklady portraitních a náboženských medaillí:

1. 1526. Št. Šlik. (Utz Gebbart.) 2. 1532. Štěpán Šlik. (M. Hohenauer?) 3. 1545. Klanění tří králů. — Klanění pastýřů. (Mistr G. W.) 4. 1549. Hřích prvních lidí. — Vyhnání z ráje.

104 ritz. Umění řezáčů kolků dosáhlo v této mincovně záhy neobyčejné výše umělecké; tento rychlý vývoj vzbudila na jedné straně značná spotřeba kolků mincovních, na druhé straně dobou podmíněná a podporovaná záliba pro lité a ražené medaille všeho druhu. Praha a Jáchymov (značka A) vynikaly tehdy daleko nad Vídeň. Jáchymov přejímal řezáče kolků v první řadě z blízkého Saska, ale i ostatní německé a rakouské země dodaly sem Šlikům mnohého znamenitého mistra. Nejznámější jsou jáchymovské portraitní medaille hrabat Šliků a náboženské medaille (obr. 92.). Mezi umělci XVI. stol. mají zejména jméno Michal Hohenauer, Ludvík Neu-jahrer, Ulrich Gebhart a mistři G. W. a O. E. Také vliv Jiříka Staršího z Řásné sem zasahoval a dokonce i kolků kremnických bylo užíváno.

R. 1547 byl donucen hrabě Kašpar Šlik odstoupiti všechna svá práva na Jáchymov a zejména na mincovnu králi. Od té doby klesala sláva mincovny a třicetiletá válka zničila úplně slibný její vývoj.

VIII. Přírodní památky.

A. Schmiedl, Úber Naturschutzparke (Erzgebirgszeit. XXXII., 321). — Dr. K. Schneider, Naturdenkmale im hohen Eťzgebirge (ibidem XXXI., 240). — Dr. Fr. Cartellieri, Aus der Umgebung St. Joachimsthals (ibidem XXVIII., 122, s 2 obr.). —

Paulus, Orographie des Joachimsthaler Bergamtsdistrikts (Jena 1820).

Na úpatí Spitzbergu (2-7 km záp. od Bož. Daru, mi m vys.), význačného vrchu po stránce geologické (čedičový lávovec) prostírá se skoro stejným dílem na jáchymovském a božídarském katastru dilu-viální slatina, proslulá bohatou florou (vedle Pinus uncinata rostou tu zbytky z doby ledové, Betula nana a Sweertia perennis). Rostlinstvo je ohroženo rýpáním rašeliny, prováděným majiteli, zejména městy Jáchymovem a Božím Darem, takže se již vyskytly hlasy pro ohraničení ochranného pásma.

„Der graue Stein" (946 m vys., 2y₂ km severových. od Jáchymova, v majetku obecním), mohutné pole kamene granulitového, jen zde na povrch vystouplého křemenitého porfyru. Skály, podobné zřícenému hradu, vyvolaly mnoho pověstí o zakletém zámku.

„Brautbetť* nebo ,,Wolfsberg“ (750 m vys., 2% km jihozáp. od Jáchymova, blízko kláštera Maria Sorg, v majetku státním), bílá hrubozrná skála žulová, podobná mocným, na sebe nakupeným poduškám a pytlům, což vyvolalo jméno památky (vůz, naložený výbavou venkovské nevěsty).

¹

Viz Dr. Wolkan, Die Ratsbibliothek in Skt. Joachimsthal. (Prager Tag-blatt 1906, čís. 252.)

²

* ¹) Sahají až do počátků města a obsahují privilegia, radní protokolly, missiva, kopiáře, knihy soudní atd.

³

** ¹) Dar ředitele archivu chebského Dra K. Siegla: x.—2. Tolar a půltolar nejstaršího ražení r. 1519 (bez letopočtu). 3. dva tolary téhož kolku, ražené mezi lety 1520—1525 (bez letopočtu). 4. Tolar z r. 1526. 5. Medaille (menší) na smrt

⁴

Gedenkblátter aus der Gesch. des Joachimsthaler burgerl. Schůtzenkorps in Joachimsthal. (Rkpis děkana Gr. Lindnera z r. 1884, v maj. sboru.)

⁵

Viz i kap. IV. 10. Mincovna a III. 8. Radnice (str. 85., pozn.).

Mariasorg.

Joh. H. Dick, Glaubwiirdige Nachricht vom Ursprung und Erbauung der Kirchen Maria Sorg und darin bef. gnadenr. Mutter-Gotts Bild. (Jáchymov 1738). — Ed. Wenisch, Maria Sorg in Geschichte und Sage. (Erzgeb.-Zeitung IV. [1883].) — J. Košnář, Poutní místa v Čechách (1903), 171—175. — Memorabilienbuch v klášteře, Kniha radních protokolů z let 1780—1782 v měst. archivě jáchymovském.

KLÁŠTER kapucínský Mariasorg, položený ve výšce 793 m nad mořem, na mírném svahu nad potokem Reinbachem, asi hodinu cesty jihozápadně od Jáchymova, byl založen teprve v polovici XVIII. stol. Z diívější doby již tu stál poutní kostel P. Marie, 8. září 1699 vysvěcený; kapucínům byl propůjčen k vykonávání bohoslužby císařským diplomem z 19. ledna 1754 a pak také zabrán do stavby klášterní, provedené v letech 1754—1765, při čemž byl k němu připojen ještě druhý, řádový kostel. Vížku na kostele P. Marie vyzdvihl r. 1781 Tadeáš Schmidt z Jáchymova.

Celková disposice. Budovy kláštera jsou rozloženy kolem čtverečného dvora, jehož celou stranu severní zabírá poutní kostel P. Marie,

-tesař i

~ I

wi ~Hí

■>SSS'    '•    i>4

as.*

r,

KS

-v

Obr. 93. Mariasorg. Kapuc, klášter. Pohled od západu.

dvě třetiny průčelí východního kostel řádový a zbytek této strany a celou stranu jižní a západní klášter. (Obr. 93.—94.)

Poutní KOSTEL P. MARIE je barokní, jednoduchá, orientovaná stavba bez věže, z lomového kamene, hrubě omítnutá a žlutě zbarvená. Krásný náladový rámec stavbě tvoří skupina prastarých lip na zevnějším prostranství před kostelem.

Západní průčelí, 12 m šir. a na obou stranách poněkud ustupující, je odděleno římsou od štítu. Uprostřed pravoúhlý hlavní vchod s profilovaným žulovým rámem s kapkami a s uchy, nad ním obdélné okno, osvětlující hudební kruchtu, jež protíná kordonovou římsu. V bocích po třech menších, nad sebou položených oknech s žulovým ostěním, jež osvětlují schodiště ke kruchtě a na půdu. Ve štítě nad okénkem ciferník hodin.

Podélné stěny jsou rozděleny pilastry na dvojnásobném podstavci stojícími, a pásem, jenž probíhá pod římsou ve výši kordonové římsy záp. průčelí, na čtyři pole, prolomená vysokými okny s polokruhovým

106 obloukem a ústupkem v náběhu, ploše orámovanými. V třetím poli (od západu) portál s polokruhovým obloukem a bohatěji profilovaným ostěním než západní portál; nad dveřmi jest zasazen klínovitý kámen s vytesanými pěti spojenými kříži, podle pověsti kámen z kaple poustevníka Jana Niavis (Sněhule) z poč. XVI. stol. Východní strana kostela jest zakryta přistavěným řádovým kostelem. Sedlová střecha, břidlicí krytá, s osmibokým sanktusníkem.

Předsíň pod hudební kruchtou je sklenuta valené s výseči. Odtud vedou po obou stranách malé vchody s polokruhovým obloukem, středním klenákem a římsami v nábězích, do vrtulových schodišť ke kruchtě a na

■■

r. 1

Ví

m -

Vjg Jl a

úk

■ í!

•••

Obr. 94. Mariasorg. Kapuc, klášter. Pohled od severozápadu.

půdu. V ose podobný portál s letopočtem 1697 v klenáku a s původními j dveřmi dubovými, zdobenými lištnami kolem výplní a tepaným štítkem klíčové dirky.

Lod (tab. III.), ve světlosti 17 m dl. a 9 m šir., valené klenutá s třemi páry výsečí nad okny. Na stěnách sdružené pilastry, s římsovitými hlavicemi, nesoucí úzké pásy, jež dělí klenbu ve tři pole. Pod prvními dvěma páry oken prázdné výklenky, pod třetím párem postranní východy. Moderní malba stěn, s napodobenými kvádry a s groteskou ve výsečích klenby.

V celé šíři lodi na západě zděná hudební kruchta s dřevěným zábradlím, uprostřed segmentem vyhnutým a korpusem varhan prolomeným, jehož šikou postavené balustry jsou jen z předu plastické. Kruchta, 2 m hluboká, spočívá na dvou hranolových sloupech ořímsovaných, od nichž pnou se k západní zdi příčné pásy, dělící tři obdélná pole ostrohranné křížové klenby.

Z podkruchtí vedou segmentové portály do vrtulových schodišť ke kruchtě a ke zvonům; souběžně vedou také nad n mi polokruhové portály na kruchtu a okna do schodiště. Dlažba z žulových desek; uprostřed kostela

|r

F >•

I

-f.'

-4

'láj*

//

w*Swy-3>‘

Lsíf

fe-

XjU

Ih

&

FSLJBI

w.

==K;1|." ■ -

SiylM    '

M

;>W

JÍ *5

JL

:•

-i

•:,J, •'■

ir

teí»>'í>'V<

SSHSa^F?**

lÉBÓgT^i

Mariasorg. Kapuc, klášter. Kostel P. Marie. Pohled do lodi.

:

—

—

—

--—

í

í

i

as$>,    ■.

■

.

f

#

i

■‘Íi0P P^iy&ži,*Ý^*á$jíiill0%íĚt%£íĚÍ

w^

*

Sl

m

v’

1

f

,:a

■

_

I ,

/ .

I

. *

rs

11

%I

li i

T

:'^kl

mé

M

1

|^j

íeiK

s*

r

i

1 '

Ltó L

■ '^j4viř>r ^

«■

i

š

v

B-

, ■ íVSřrr

i »'

,, * IMRni

11    i:.    j

S f I

»

/

m

,

•’ *

i

•••■

Alši i

ss

14

z^⁵⁵^

\

r

Pi

■

y

Y3

i

•' *■“*■*»

m

f '_J

■>d

p

i

ih fe t ,-    ' I I

i*

ÍN

L2Í

41^

v

* r^!

&

II

r ■

8

r mi

IrP

I y

»

3

r- v

“*SSF

fe '

5 /

f

r?,

j

nr

r

mFn

fclÍPt ^ ' * i

■-■ .N

1

u

., í

1

A

■

V .r

•!

-

i

LV-l

i

■;«

I

A

I

M'.

m r;

-A,

'lir

1 ¹

\'W8f

■

,

V'"

V

■ *j

n

SP^

Í-5.Í- tvt*v*

; ;:

H

%

1

;

V 4

'T

‘

_______■ .

I

.:*a

Mariasorg. Kapuc, klášter. Kostel P. Marie. Pohled do kněžiště.

⁻ - ''

!

\

1

./U

k

t

i

f

■i

/

■

:

;

zasazena do ní kamenná deska (0-40 w²) s nápisem: F.E-K. 1728, náhrobek poustevníka r. 1728 loupežníky zabitého (ab assumptione B. V. Mariae tertiarius St. Hieronymi Frater Eusebius Kolitsch).

Kněžiště, o stupeň zvýšené, 5 m hluboké, třemi stranami osmiúhelníka zakončené a konchou s výsečí sklenuté. V severní a jižní zdi po okně s polokruhovým obloukem a sešikmenou lavicí, podobném oknům v lodi. (Tab. IV.)

Hlavní oltář, zakrývající veliký průlom v závěrové zdi kněžiště do řádového kostela, dřevěná architektura, šedozeleně natřená, s pozlacenými ozdobami. Na kaplovitém tabernaklu se soškami andílků, páskovým ornamentem, reliquiáři a emblemy (klasy a réva) milostná socha¹) ve svatozáři. V architektuře zasazen uprostřed ve zprohýbaném a oblomeném lištnovém rámu s rocaillovými řezbami, neseném dvěma anděly, obraz olejem na plátně, současný s oltářem: Nanebevzetí P. Marie. Nad vypiatou římsou nástavec s prohnutými stranami a zprohýbanou římsou, v něm v rámci obraz: Bůh otec, u nohou holubice, pod tím řezaná rocaillová kartuše s nápisem: ALTARE PRIVILEGIATUM. Na vrcholu mariánský monogram v oválné svatozáři a anděly nesená červená draperie. Po stranách oltáře brány, vedoucí do řádového kostela, na nich sochy sv. Jáchyma a sv. Anny v život, velikosti. Zevně rámují prospekt oltářní sloupy na konsolách diagonálně postavené, nesoucí na úsecích vysokého kládí římsoví do volut zatočené a sošku klečícího andílka. (Tab. IV.)

Na zadní straně oltářní architektury — souhlasně členěné a vypravené s přední stranou — obraz téhož umělce: 14 pomocníků, dole na štítě, andělem drženém, pohled na Jáchymov. Na predelle obraz sv. Antonína, olejem na plátně, v kasulovitém rámu lištnovém s nástavcem rocaillovým. Nad postranními branami pyramidové zasklené reliquiáře. V nástavci obraz sv. Václava s dvěma anděly, pod tím v řezané kartuši žalm 120. 2. polovice XVIII. stol. (Obr. 95.)

Zábradlí dřevěné, lukovitě prohnuté, s balustry šikou postavenými a jen na přední straně plastickými.

Dva postranní oltáře z r. 1764, protějšky, v kněžišti. Dřevěné architektury, černě a žlutozeleně natřené; levý zasvěcen sv. Adjutu, pravý sv. Felixovi. Uprostřed zasazena v zasklené ploché skříni pozlacená

ÉV -4

Pí

f!

II

ll

-I

11:1

j >

i*

.'v--':

II

rv;

rr'-.

■t

Kgjr-

(is

í-

i£ g

ií,

i*;

l|jL»•.* p

Púas

SdCct tljrfii MatiidCřT.

rrmSi

soška světcova, po stranách sdružené pilastry, až k zemi sáhající, mezi nimi draperie, anděly nesená. Ve vrcholu kartuše pod mučednickou korunou, nesená dvěma anděly (v ní na pravém oltáři obraz sv. Doroty, na levém sv. Vendelína). Mensy rakvovité, na predelle stojí reliquiářové skříně s rocaillovou řezbou. (Tab. IV.)

Třetí oltář postranní v lodi, pseudobarokní, s obrazem sv. Floriána a Jana Nepom. z r. 1864. (Tab. IV.)

Kazatelna dřevěná, zeleně mramorovaná; na třístranném visutém řečništi emblemy dvou sv. evangelistů (orel Janův nese v zobáku nápisovou destičku: In principio erat verbum et verbum erat apud Deurn, anděl Matoušův otevřenou knihu se začátkem evangelia: Liber genera-tionis Jesu Christi, filii David) a postavy sv. Lukáše a Marka; spodek řečniště zdoben zlacenými ornamenty rocaillovými, nad okraj poprsnice trčí řezaná ruka kapucínova s krucifixem. Na stříšce, zdobené lambrequiny, soška dobrého pastýře v paprskové záři. 2. pol. XVIII. stol. (Tab. III—IV.)

Varhany dřevěné, tmavožlutě natřené, římsoví červenohnědé. Skříň dvojdílná, spojená obloukem, zdobeným ratolestmi květinovými, jazykovými ornamenty a sochou anděla; bohatá výzdoba rocaillová ve výplních a po stranách. Na krajích spojovacího oblouku sedí andělé troubící na posouny, s nichž vlají nápisové praporce: ,,Gloria Sanctis", ,,Honor Mariae“. Hrací stůl, vestavěný do zábradlí, trojdílný, zdobený rocailly a růžovými guirlandami; na krajích sedí na křídlech andělé hudoucí na flétnu a kytaru. Kolem 1770. (Tab. III.)

Osm párů lavic, kolem 1750. Čela členěna lištnami, postranice dole s olištnovanými výplněmi, nahoře s řezbou rocaillů. (Tab. IV.)

Sochy řádových světců, dřevěné, nově natřené, v lodi, na konsolách. 1. pol. XVIII. stol.

Křížová cesta z r. 1881.

Skleněný lustr z 1. pol. XIX. stol.

Šest cínových svícnů s ozdobou rocaillů. 2. poi. XVIII. stol.

Dvě žulové pokladny na milodary ve tvaru kalicha. XVIII. stol.

Na vrcholu klenby v prostředním poli v lodi ze dřeva řezaný, nově polychrom ováný znak města Jáchymova v kartuši (jako patrona kostela). 1. pol. XVIII. stol.

Dva zvonky v sanktusníku, nepřístupné.

ŘÁDOVÝ KOSTEL, jednoduchá, kjihu obrácená, žlutě na omítce zbarvená stavba z lomového kamene, v pravém úhlu ke kostelu poutnímu přiléhající. Severní průčelí, 05 m vysunuté a o něco jen vyšší než západní průčelí poutního kostela, je členěno kolmými, bíle zbarvenými lisenami, jež se při vústění do horního a dolního příčného pásu omítkového polokruhově rozšiřují. Uprostřed pravoúhlý portál, s žulovým ostěním, stejně profilovaným jako západní hlavní portál, nad ním velké okno s polokruhovým obloukem. Hlavní římsa ploše vyžlabena, v omítce vytažena. Východní

IIO

čtyřech (od severu) po okně obdélném, s žulovým, neprofilovaným rámem; ve čtvrtém poli mimo to dvě malá okna u země, v pátém uprostřed malé okno a pod i nad ním střílna. Východní stěna je shodná se západní a určité odchylky jsou tu dány jen přičleněním poutního kostela a ochozu. Jižní

‘jf

5r

j;*.

if-

■/

i/.

-v

íL

sLÍlár

¥á

V:

mm

*■

§ _ ‘ I,r

f g*M& Jm

' IP

- n v

r

Vtí

yr

íVj

i*i

li

HULL

É kl

kasa-:;

I;

"4?

#1

i! - ■

[•r ■ tvww..

jr>

«►—

qg|prairw»i'l

i-a

Obr. 96. Mariasorg. Kapuc, klášter. Řádový kostel. Interieur.

průčelí rozčleněno podobným způsobem jako severní na pět polí; v prvních strana je zcela zastavěna konventem. Sedlová střecha, břidlicí krytá, na severu a jihu zvalbovaná, uprostřed šestiboký sanktusník.

Zevně jednotná stavba řádového kostela obsahuje kostel, sakristii a depositář se schodištěm. Vnitřek kostela, obdélný prostor bez závěru,

i6'5 m dl. a 7-5 m šir., valené sklenutý, s výseči nad okny. Členění stěn a stropu, moderní malba a žulová dlažba úplně shodné s kostelem poutním. Souměrně s poli klenbovými jsou ve východní stěně tři, v západní dvě okna; mimo to je stěna prolomena polokruhovým obloukem do poutního kostela P. Marie, o málo jen vyššího. Ve východní stěně vchod, v jižní vedou dva boční portály s architektonickým orámováním a nástavcem do sakristie; nad nimi souběžně prolomena okna do depositáře. (Obr. 96.)

fsA

Na jižní stěně opřen hlavní oltář, dřevěná architektura, šedě natřená, s korintskými sloupy, nesoucími do volut zatočené úseky římsoví. Mensa rakvovitá. Taber-nakl kaplovitý s výklenkem dveřním a s dvěma reliquiáři, zapuštěnými do křídel. Obraz: ,,Sv. František přijímá rány Kristovy", velmi ztemnělý. V zprohýbaném nástavci světec v okovech. 3. čtvrt XVIII. stol. (Obr. 96.)

Boční oltář dřevěný, šedě natřený a zlacený. Sloupová architektura s korinthskými sloupy a pilastry, šikou postavenými, v ní před malovaným krajinným pozadím řezaný veliký krucifix; v nástavci srdce ve svatozáři. Na predelle obraz sv. Antonína, olejem na plátně, s řezaným rocaillovým nástavcem. Čtyři cínové svícny s ro-cailly. 2. pol. XVIII. stol.

Obr. 97. Mariasorg. Kapuc, klášter. Kalich čís. 1.

Křížová cesta a zpovědnice moderní.

Uprostřed kostela v dlažbě zapuštěna kamenná deska (i-8o x 1 ni) s nápisem: ANNO 1765.

Za severní závěrovou stěnou ve stejné úrovni s kostelem sakristie, nad ní depositář, sklenuté stlačenou valenou klenbou s výseči; klenba depositáře ve stejné výši s klenbou řád. kostela. Ve zdi ke kostelu dvě okna, zasklená kolečky.    „

V sakristii kredenční skříň dubová, s rocaillovým nástavcem, z 2. pol. XVIII. stol.

Ciborium stříbrné, zlacené, bez korunky 0-195 m, s ní 0-30 m vys. Noha kruhová, se zvlněným okrajem, soustředně profilovaná; uprostřed nepravé drahokamy, na horním páse opis: ,,CHRISTINA ROSSEBAVMIN ANNO 1701.“ Nodus kulovitý, číše hladká, koruna bohatě posázená

112 skleněnými perlami různé barvy ve skříňkovém lůžku, s křížkem na vrcholu.

Kalichy: i. Stříbro, zlacené, 0-26 m vys. Okraj kruhové nohy hladký, plocha profilována tepanými stojatými volutami a pokryta né-pravými drahokamy v lůžkách; mezi akanthovými rozvilinami tři nasazené oválné medaillony ze stříbrného plechu, s nápisy: ,,Johanu Georg Pehner Keyserlicher Ertz-Kauff VerWalter zu Pleystatt A: ijoo“. ,,Renovatum per jilium Franciscum Carolum Ojficii successorem. Ao: 1754“. „Memento Bene-factoris tam Vivi Quam Defuncti huius Calicis“. Hruškovitý, stejně členěný ořech zdoben tepanou révou. Číše v podobně zdobeném pláštíku jako noha, na ní tři oválné stříbrné medaillony, vroubené perlami, s reliefy poprsí sv. Václava, Víta a Ludmily. Uprostřed na číši značka: IN. (Obr. 97.)

2. Zlacené stříbro, 0-255 m vys. Noha ploše zoubkována, na kruhovém spodku s tepanými květy a ratolestmi a révou; mezi třemi rokokovými kartušemi nápisy: „Felix Ignatius Grimm cum Uxore sua Maria Su-sanna | hune Calicem fieri curavit in honorem P. V. Mariae | in Cura Memento tam Vivorum quam Mortuorum“. Ořech trojdílný, vásovitý. Na plášti číše tepané ornamenty plaménkové a réva. Na noze značka mistrovská: E D a punc: IX. B. 2. pol. XVIII. stol.

Západní a jižní stranu klášterního dvora zabírá zcela, východní jen z části kapucínský KLÁŠTER²) (obr. 93.), budova zevně zcela jednolitá. V přízemí obíhá dvůr ochoz, opřený svojí pultovou střechou, břidlicí krytou, o hlavní budovu; okna se segmentovým obloukem⁻ na rákosovém, omítnutém stropě umělecky bezcenné malby z r. 1907 (život P. Marie a Ježíše). Odtud vede vchod do kostela poutního, s polokruhovým obloukem, středním klenákem a římsami v náběhu. Západní křídlo obsahuje s ochozem souběžný a dveřmi s ním spojený korridor, z něhož jsou přístupny hospodářské místnosti. V I. patře jest totéž půdorysné rozdělení; zde se vchází z korridoru do jednotlivých mnišských cel.

V ochozu jsou některé starší předměty:

Socha P. Marie, replika zdejší milostné sošky, ze dřeva, r. 1900 nově polychromovaná, z poč. XVIII. stol.

Dřevěný krucifix z 1. pol. XIX. stol.

Čtrnáct obrazů křížové cesty, olejem na plátně, z poč. XIX. stol.

Obraz sv. Šebestiána, olejem na plátně, kopie ital. originálu od Jana Vojtěcha Schreihera z r. 1856.

U pěší cesty do Jáchymova ze železa kutý KŘIŽ, zdobený z plechu vysekanou Kalvárií a spirálami. XVIII. stol.

KAPLE u cesty do Jáchymova, zděná, s hrázděným trojúhelným štítem, hrubě omítnutá, bíle a žlutě zbarvená, šindelem krytá. Vchod polokruhový. Plochý rákosový strop. Uvnitř dřevěný řezaný krucifix, zlatě a pestře natřený, na křížení ramen v kruhovém medaillonu relief sv. Trojice, u paty kříže P. Marie na zeměkouli s hadem, na koncích ramen hlavy andílci, i. pol. XVIII. stol.

til

¹.4-^

1%

na

ta

■1'

$•

Ir

i- -

spi

s- _

ILH/703 n ?

£;

■tib

..

■<m

’ ■<; h ■'■li

< 'A f

■f

Obr. 99. Marletzgriin. Kříž na návsi. Pohled.

Obr. 98. Marletzgriin. Křiž na návsi. Nárys.

Marletzgriin.

Na návsí u kapličky ze železa kutý KŘIŽ, zasazený do hrubě osekaného balvanu a opřený vzadu tyčí. Ramena z plochého železa, kolem nich spirálovité, částečně prostrkávané prutové ozdoby. Plechová skříňka s obrazem světce a lucerna moderní. V kameni vytesáno: I L H 1793 M P. (Obr. 98.—99.)

Na okresní silnici do Schonwaldu velmi podobný KŘIŽ. (Obr. 100.)

Třetí kovaný, silně zrezavělý KŘIŽ stojí u polní cesty, 700 kroků východně od vsi. Dřík šroubovité stočen, ramena a spojovací oblouk z plochého železa, kolem spirály z tenkých prutů a nasazené, z plechu vyseká-

ii4

v.

X[j

(Jř

v\

Pi

pd

Ji.

I ÉČĚS

i Stážá

*■ :s£bM

Obr. 100. Marletzgriin. Kříž u okr. silnice.

Obr. ioi. Marletzgriin. Kříž u polní cesty."]

váné postavy, na křížení ramen nápisová skříňka plechová. Převýšený kříž ve vrcholu je nový přídavek. Do soklového kamene vytesáno: 1801. (Obr. ioi.)

Móritschau.

Zřícenina LOVECKÉHO ZÁMKU v lesním revíru Tiergarten na pahrbku (507 m); náleží velkovév. toskánskému panství Ostrov. O dějinách stavby není známo nic; zámeček byl asi zřízen v 2. pol. nebo na konci XVII. stol., kdy na panství ostrovském vznikl za nových majitelů, vévodů z Lauenburgu a markrabí z Badenu, čilý stavební ruch. Nyní stojí již jen zevní zdi a vnitřní dělící stěny s komínem. Stropy, schodiště a střecha se již rozpadly. (Obr. 102.)

Zámeček má základem nepravidelný jedenáctiúhelník a je vystavěn z omítnutého lomového zdivá čedičového (obr. 103.), cihlami promíšeného; všechny klenby a orámování oken též z cihel, zevně rozčleněny stěny kolmo lisenami a vodorovně na přízemí a 2 patra jednoduše profilovanými pásy. Přízemí a I. patro jsou 4 m vys., II. patro asi o 1 m nižší. Vchod na jihovýchodě; nad ním v obou patrech lichá okna.

K‘‘

v-

é|Pv|

ií.

• ř‘' M

’m

-KU-

.

t*

L~*K

LI

’ _■ 4.

V ÍL

•'i *    ^-fe

;•

ssu

i

fj

Obr. 102. Móritschau. Lovecký zámeček. Pohled ke vchodu.

Stěna (první k východu) jedna bez oken, ostatní s oknem v každé úrovni;

druhý, menší díl byl ještě rozdělen druhou zdí, v pravém úhlu na hlavní zed dělící přičleněnou, ale jen do I. poschodí jdoucí. Jihozápadní polovice byla rozdělena zdí, souběžnou se zevní zdí na schodiště a kuchyni, odkud vycházel kouř překlenutím schodiště do komína. V I. poschodí tvořila plocha celého

kolem oken maltové

o vruby s klenáky. Lišeny a římsy bílé, sokl a plochy stěn červené.

Uvnitř dělí prostor na dva nestejné díly zed, o-6o m silná, od jihovýchodu k severozápadu položená a až ke stropním trámům II. poschodí sáhající. Prostor bližší hlavnímu vchodu byl vpředu podsklepen,

1*4—t—f—i—ř—t-

y •• /o<?

Obr. 103. Móritschau. Lovecký zámeček. Půdorys.

n6 severovýchodního dílu zámku, pokud nebyla zabrána schodištěm, rozlehlou podestu. Krb, jenž měl zahřívati jihozápadní hlavní prostor, byl položen zcela do zdivá komína a vytápěn zevně u vchodu do schodiště k II. poschodí. Poslední patro, bez příček, tvořilo jediný prostor, kde byl krb vměstnán do kouta mezi vystouplý komín a zevní zed. Vnitřek zámečku byl ohozen a obílen. Jenom červeně zbarvený sokl, 0-25 m vys., obíhal v každém patře stěny.

Oberbrand.

V KAPLI, vystavěné v 1870tých letech, dřevěný oltář barokní, bíle natřený, částečně zlacený; kládí rudě mramorováno. Po stranách moderního obrazu sv. Václava (olejem na plátně, bez umělecké ceny) na podstavcích a vyložených volutách korinthské sloupy, zdobené v dolní třetině hlavičkami andílků, v horní části šroubovité točené a révou ovité a dva pilastry téhož řádu, na nichž upevněna řezaná křídla z akanthových rozvilin. Těžkopádná, oblomená římsa nese nástavec s novým obrazem, •olejem na plátně: sv. Trojice; po stranách osmiboké, korinthské pilastry na podstavcích. 2. pol. XVII. stol.

SPITZBERG, v nadmořské výšce 752 m, těsně u osady Pfaffen-grún, soukromý majetek. Hrotitý čedičový kužel, s dřevěným křížem na vrcholu, velmi daleko viditelný, podobný tvrzi střežící vchod do jáchymovského údolí.

Schónwald.

Schaller 1. c. II., 70. — Sommer 1. c. XV., 136. — Fr. Bernau, Geschichte des Schlosses und Gutes Hauenstein (Karlsbad 1875). — Sedláček 1. c. XIII. (1905), 96—98. — Na faře pamětní kniha a matriky (od r. 1563). — V zámecké knihovně četné pohledy na Hauenstein (kresby), z nichž nejstarší ukazují stav zámku před přestavbou let 1840tých. Mimo to viz barev, lithografii W. Raua v publikaci W. Pohliga, Album herrschaftl. Landsitze u. SchloBer im Kaiserthum Oesterreich. (Dresden 1852.)

KOSTEL SV. PETRA A PAVLA (farní). Fara se tu při

pomíná již v 2. polovici XIV. století.³) R. 1681 (18. dubna) shořel starý kostel s velkou částí vesnice. Nynější budova kostelní vznikla ještě na konci XVII..století. Věž, r. 1781 již velmi zchátralá, byla nově zbudována; základní kámen položen 29. července 1794, báň nasazena 31. srpna 1795. Na počátku XIX. stol. bylo opraveno a doplněno vnitřní zařízení; r. 1802 postavena nová kazatelna a r. 1805 nové varhany varhanářem Ferd. Millerem z Nepomyšle.

Kostel, položený v dolní Části osady, je jednolodní barokní stavba z lomového kamene, omítnutá a žlutě zbarvená, k severovýchodu obrácená.

gt

feí í I I t f\ 4~

P 100

Obr. 104. Schonwald. Farní kostel. Půdorys.

Půdorys má zevně tvar obdélníka dvakráte tak dlouhého jako širokého. (Obr. 104.) Kněžiště, stejně vysoké s lodí, s rovným závěrem, o polovici užší. Stěny zevně bez členění; v podélných stěnách po čtyřech, v závěrové

SSťS

■K.

wStf

m.

Ví

Ks

ta

É,

"v

Obr. 105. Schonwald. Farní kostel. Pohled od východu.

dvě okna s polokruhovým obloukem a plochým rámem; mezi okny v závěru mimo to kruhové okénko, výše položené a do architektury oltářní

118 pojaté. Pod třetím párem oken v podélných stěnách boční vchody; mimo to na straně jihovýchodní, těsně pod třetím a čtvrtým oknem, malá, velkým podobná okna do podkruchtí. Vysoká, šindelem krytá, sedlová střecha, na straně severovýchodní zvalbovaná. Jihozápadní průčelí kostela rozčleněno vzhledem k věži lisenami a dvěma nad sebou položenými vý-

ji

. •

VŽv ** ’

* >

v -

i--

Li

■4

i-.....

bé

iSL’

Wrnlím

ifr⁴¹

W\

ÍTO

rm

N :,e:

Obr. 106. Schonwald. Farní kostel. Průčelí s věží.

klenky; štít barokně zprohýbaný, odstupňovaný kolem obíhající, ploše profilovanou a šindelem krytou okapní římsou a vlastním zástřeším a oživený šikmo postaveným oválným okénkem (jen jihovýchodní část zachována v původním tvaru). (Obr. 105.)

Hranolová věž vystupuje třemi čtvrtinami své šířky z líce průčelí a je rozčleněna obílenými nárožními lisenami a příčnými pásy na čtyři nízké úrovně. V prohloubených, hrubě omítnutých polích tří volných stran

ve všech třech poschodích okna s polokruhovým obloukem a prostým maltovým rámem se středním klenákem; okna II. poschodí zazděna až na střílny. Hlavní římsa věže je prolomena ciferníky hodin. Nad hlavním vchodem kamenná deska s nápisem: A. D. MDCCXCIV | TVRRIS H/EC [

...___;_

a;

;I

Ml

í«f

_'_______L _

mm

mm

Obr. 107. Schonwald. Farní kostel. Strop (detail).

A FVNDA. ERECTA. Cibulová helmice, krytá červeně napuštěným šindelem, s bání a hromosvodem. (Obr. 106.)

Do vnitřku vstupuje se z ploše kryté předsíně na jihozápadě. Lod tvoří jediný veliký prostor s hladkými, obílenými stěnami a pestrým, kassetovým stropem, do něhož jsou vestavěny dvoj patrové empory.

Strop je rozdělen v 72 pravoúhlé desky dřevěné, přibité přímo na vazní trámy střešní stolice. Desky jsou vyplněny šedě malovanými, v každém poli samostatně řešenými bujnými rozvilinami s bílými nasazenými světly, na modré půdě; střídavě jsou v polích přidány slunečnice, hlavy andílci a celé postavy andílků, vždy v jiném postoji (nad kruchtou hrají andílci na hudební nástroje). Spáry desek jsou zakryty jemně profilovanými

?■*

a/

-.-y

lb:'

'J-

...

Fjj

ge-MÉS^'

mĚĚĚT

4?

14

■;

^ • 'ff >

•sLLéVas

í:

i?ůy

'-ji-

SLIJ

«>

®S

<flrl

¹

?%£?

Obr. 108. Schónwald. Farní kostel. Pohled na pravé křídlo empory.

lištnami. Střední trám nese ve středu kostela v osmibokém rámci obraz sv. Trojice (bez umělecké ceny). Na obou koncích tohoto podvlaku po polovici osmihranu, v nich (nad kněžištěm) dvojznak patrona, markrabího Ludvíka Viléma z Baden-Baden a (nad kruchtou) choti jeho Františky, Sybilly Augusty a letopočet 1705. (Obr. 107.)

Z téže doby jsou dvoj patrové dřevěné empory, zabírající i postranní stěny až k bočním vchodům. Pod vlaky horního, o 20 cm vyloženého patra jsou konsolovitě profilovány. Plné, kdysi pomalované a plochými výplněmi

a lištnami členěné zábradlí spodního patra je obíleno, poprsnice horního patra souběžně členěna ve 4 pole, z nichž střídavě dvě jsou otevřena a vyplněna soustruhovanými balustry, dvě s plnými výplněmi vyzdobena červenobílým rostlinným ornamentem s rozsetými zelenými ratolestmi. (Obr. 108. a 109.) Do kouta na jihozápadě vestavěná dvě točitá schodiště se zděnými plášti zprostředkují přístup na empory.

v'á    /

■ - ; v

Š^é^ŠmŠĚiá

45tí

'í-

*• ;. . ,/ ■ - ' "

4C v ■&!K&~í,zzm

- '&*£&&&& * * • ♦ i

á*

'JmĚw

i4

'?JSr

-«híi ii m

.ÍJTL' ■»» *■

fJJH

*4

•    7 T .-",

- , ~—4

---------C • '

\'m

ilJd

«A

v*-

Pil

Obr. 109. Schonwald. Farní kostel. Pohled na levé křídlo empory.

Hudební kruchta mezi těmito schodišti má balustrové zábradlí uprostřed segmentem vyložené a malým korpusem varhan přerušené.

Kněžiště, povýšené o stupeň proti lodi a užší o 2-9 m, jest otevřeno do lodi plným polokruhovým obloukem. Klenba křížová bez žeber, cihlová, skoro stejně vysoká s lodní, hrany její zdobeny oblými list ovci štukovými, svorník naznačuje visutá šiška. Neprofilovaný pás vítězného oblouku rozdělen jest ve tři pole, lemovaná štukovými perlovci.

V levo přiléhá ke kněžišti přístavek obsahující v přízemí sakristii, valené klenutou a v patře oratoř patrona, přístupnou zvenčí vrtulovým schodištěm, jejíž valená klenba je vyzdobena štukovými rosettami, per-lovci a listovci. Do kněžiště vedou z oratoře dvě okna s polokruhovým obloukem. Na protější straně kněžiště souměrně položena hluboká, valené klenutá, až ke klenbě otevřená, prázdná nika.

£AÍ.

>x

^St

Wk

:*:*í

rr

jp

l\Ů

,Vi

*}Í

Jí

Vf

5Ft

g.'

j_____

fgjfc. .IWySjg]

w>

RM

li

-■

¥

rVťřr^TK

IK5J:

'JP>

Obr. iio. Schónwald. Farní kostel. Kazatelna.

Tři barokní, nově natřené oltáře z XVIII. stol., bez zvláštního významu. Na bočním oltáři po straně evangelní rámec z akanthových rozvilin kolem přemalovaného obrazu 14 pomocníků na plátně.

Kazatelna ve slohu Ludvíka XVI., opřená v právo o vítězný oblouk, dřevěná, bíle natřená, ozdoby zlaceny. V čele na válcovém řečništi, spočívajícím na konsole, dvě hlavy andílků na obláčcích s paprsky, po stranách vavřínové guirlandy, dole obíhá pletenec rosettami přerušovaný. Nade dveřmi v zadní stěně a kolem stříšky vavřínové guirlandy, na spodní

straně stříšky holubice v svatozáři, na vrcholu desky zákona na oblacích s blesky a šalmaji. (Obr. iio.)

Varhany v podobném slohu, šedě a žlutozeleně natřené, ozdoby z části zlaté a stříbrné. Skříň s hracím stolkem v zábradlí, velká skříň dělena na dvě trojdílné části, mezi nimiž napiaty guirlandy s rakouským rodinným znakem a nápisem: F. II. V rozích prolomů ve varhanové skříni výplně z mřížkového ornamentu, věnců a rocaillů.

Šestnáct párů lavic dubových, s římsou na konsolkách, pilastry bez kládí a výplněmi olištnovanými. 2. pol. XVII. stol.

Zábradlí z balustrů, šikou postavených. XVIII. stol.

Skleněný lustr z poČ. XIX. stol.

fll

mm 7 .r

Ti?

. t*?" -V-v, ***##«(

•Zs'

Obr. ni. Hauenstein. Pohled od jihu. (Z poč. XIX. stol.)

Zvony: 1. Umíráček, 0*30 m vys., 0-38 m v prům. Na koruně mezi dvěma listovci nápis: + BALTASAR PLAZER GOS MÍCH IN EGER 1683, na druhé straně: + GOT ALLEIN DIE EHRE. 2.—4. Přelity nedávno ze starých, jichž tvar ani legendy nezachovány.

Kolem kostela zděná ohrada s šindelovou pultovou střechou; v jižním koutě kostnice (6-5 m²) s okosenými hranami a šindelovou mansardou. Konec XVII. stol.

Zámek HAUENSTEIN v postranním údolí Ohře při stoku potoků Eichelbach a Kesselbach. Skála čedičová, na níž zámek stojí, spadá příkře od severozápadu až k jihu, kdežto na východě a severovýchodě souvisí s výběžkem rudohorského massivu, končícím Spitzbergem nad Jáchymovem.

Hrad Hauenstein byl vystavěn v 2. pol. XIII. stol. za Přemysla Otakara II. (1253—1278) jako královský pohraniční hrad. V následujících

stoletích byl dáván lénem různým šlechtickým rodům; r. 1497 propůjčen dědičně bratřím Satanéřům z Drahovic, r. 1528 přešel na hrabata Šliky, 1658 na Julia Františka vévodu z Lauenburgu a 1690 na markrabský rod badenský. Po vymření tohoto rodu po meči připadl Hauenstein r. 1782 královské komoře, načež jej r. 1836 získala Gabriela hraběnka z Buquoy-Longueval, jejíž potomstvo dosud je majitelem. (Obr. m.—112.)

Chráněná poloha nedala hradu zpustnouti; protože byl neustále obydlen, trpěl původní středověký ráz hradu stálými přestavbami. Poslední pronikavé stavební změny vykonány za hraběnky Gabriely v letech 1840—50 a za hrab. Ferdinanda v letech 1878—1882. Z první přestavby

A.

¹

Barokní soška, ze dřeva řezaná a polychromovaná, s korunkami z pozlaceného plechu tepanými; po obou stranách klečí pestře barvené sošky horníků v historickém kroji. Skříň pro sošku zasklená, uvnitř ze dřeva řezaná mušle jako pozadí hlav. (Srov. dvě staré rytiny: 1. i8xn'5 cm. Klauber sc. at. D. Tabernakl s milostnou sochou, dole v kartuši: thafyre 2íí>bilbun<j | bes (Snažen Silbs ber | Seelig-ften 3un9frau hTatta | con ber Sorcy Kolem 1710. 2. 15¹5 x 9 cm, Fr. Modestinus Capuc, delin. Klauber sc. A. V. Nahoře socha, dole klášter, nejníže v kartuši: Wahre | Abbildung des j Gnaden Bilds der | Seeligíten | Iungfrau Maria Sorg bey | denen P. P. Capucinern. Po obou stranách stojí horníci. Kolem 1700.) Viz též obr. u Koš-náře 1. c. 173. O cínovém poutním penízi z XVIII. stol. viz E. Fiala, Sammlung M. Donebauer II. (1888), 523, čís. 4546.

²

V rkp. sbírce topogr. v archivu Musea král. čes. otisk pečetidla, hospiců; ovál. osy 2'8 a 2‘5 cm, dole mnich a horník stojí před štolou, nad nimi zázračná Madonna, opis: SIGIL : HOSPI : P : P :CAPUCIN : AD ■ B : V: M : CURATRICEM. Kolem 1754.

³

V topogr. sbírce v archivu Musea král. čes. otisk pečetidla z pol. XVII. stol., 2'5 cm v prům., s pap. tiarou, hcrníky drženou, s hornickým znakem a nápisem: S. WALT.

,r

♦V.—; ja

+ y/^

Obr. 112. Hauenstein. Pohled od severu. (Z poč. XIX. stol.)

je nová zámecká brána na východě zámku, postavená místo několika menších nevýznamných hospodářských budov a k severovýchodu na ni přiléhající budova, dále zvýšení věže, tehdy již až na 8 m výšky stržené, a ozdobení její cimbuřím. Při druhé přestavbě byly zbořeny pivovar a hostinec, zabírající severní stranu bývalého hradního prostranství, a uzavřeno jižní průčelí zámku, jež záleželo ze dvou souběžných traktů s hrá-zděnými štíty po stranách věže a z východního podélného traktu, podobným křídlem, schodištní věží a prodlouženou budovou brány a přistavěna k střednímu dílu, do zadu posunutému, síň s gotisujícími okny a založena na jižním svahu terrassa. (Obr. 113.)

Z XIII. stol. je zachována věž hradní, strmící na nejvyšším místě skály, zvaná ,,Búrgermeister“. Válcový trup je zbudován z lomového kamene čedičového o síle zdi i světlém průměru v přízemí 2-20 m. Otvor dolního vchodu byl vylámán kolem r. 1800. Hrotitý vchod ve výšce 9-50 m

na straně západní a kruhový otvor okenní těsně pod vyložením horní části věže na straně východní jsou již zřízeny při přestavbě za hraběnky Gabriely Buquoyovy v nově vyzděné části, znatelné již světlejší barvou čediče. Starý vchod v téže ose jako nový měl práh o 1*4 m níže a souhlasil s vnitřním, 0-40 m širokým ústupkem ve zdivu; jeho nadpraží bylo v místech bývalého otupení věže. Nynější celková výška věže od práhu spodního vchodu až k cimbuří je 15 m. (Obr. 114.)

K starému hradu patří ještě základy západní části hlavního průčelí i se středním traktem, do zadu ustouplým, až k druhému křídlu. Tato část má ještě ve dvou patrech nad sebou mocné, valené klenuté místnosti z doby vystavění hradu.

v*

u.

il

1*8}

b§3

Mi

HE

*■

.....

Obr. 113. Hauenstein. Pohled na jižní průčelí.

Z vnitřního zařízení jsou pozoruhodný četné barokní skříně, bohatě architekturou a intarsovanými ornamenty zdobené a řada augsburských mědirytin z XVIII. stol., zejména výjevy z lesa a z honů od /. E. Ridingera (1695—1767).

Zámecká kaple na vrcholku řečeném „Spitzberg", vystavěná podle návrhu prof. B. Gruebera a vysvěcená r. 1851. Skulptury na portále jsou dílo sochaře Jos. Maxe. Vížka byla 28. dubna 1864 bouří stržena a nahrazena dřevěnou; r. 1901 byla opět vystavěna z kamene věrně podle staré.

Kaple v gotisujícím slohu, jednolodní, s nečleněným hlavním průčelím. V tympanu portálu, jenž má po bocích sloupy a končí hrotitým štítem s fiálami a křížovou kytkou, vytesána P. Maria s Ježíškem v klíně, s anděly po stranách. Na vrcholu stupňovitého štítu, z polovice vyložená, osmiboká kamenná vížka s šindelovou stanovou stříškou, bání a křížem. Podélné stěny kaple jsou prolomeny třemi páry oken s různými kružbami.

120

Šindelová sedlová střecha. Kněžiště, o y₂ m vyšší než loď, uzavřeno pěti stranami osmiúhelníka; má 4 okna a čtyři opěráky s ústupkem a kosinou.

Lod zaklenuta třemi křížovými travée, kněžiště, vyšší než loď, šestidílným klenutím hvězdovým. Oblouk vítězný hrotitý. Stěny a kápě klenbové

Úr -

lší**v*j

,-í>

v.

ÍL

A.

Obr. 114. Hauensteiri. Věž. Pohled od jihozápadu.

obíleny, žebra v přirozené barvě materiálu. Na oltáři gotisující obraz, olejem na plátně: Zvěstování P. Marie, značeno: C. Goerke 1850. Po obou stranách tabernaklu po dvou výklencích, vyložených leštěnými polodrahokamy, získanými při stavbě silnice z Klášterce do Meděnce.

Seifen.

Schaller 1. c. II., 96. — Sommer 1. c. XV., 122. — Na faře pamětní kniha.

KOSTEL SV. VÁCXAVA (farní) vystavěn v letech 1805 až 1807 nákladem nábož. matice zedn. mistrem Flor. Fischerem a tesařským mistrem Janem Bleierem z Jáchymova. (Obr. 115.)

Bezeslohová budova, od severu k jihu orientovaná, z lomového kamene, omítnutá, hnědě zbarvená, nečleněná. Pravoúhlá loď a stejně široké kněžiště se závěrem o třech stranách šestiúhelníka. Na jižní stranu přiléhá předsíň, na severní sakristie. Podélné stěny prolomeny třemi páry

oken s polokruhovým obloukem, dělených kolmým pískovcovým břevnem, v horní čtvrtině rozpoltěným, ve dvě pole hrotitě ukončená. Mimo to vede do lodi okrouhlé okénko v jižním průčelí a po hrotitém okně v bočních zdech. Nad lodí sedlová střecha, zinkovým plechem pobitá a nad kněžištěm zvalbovaná; na sakristii a předsíni podobné střechy.

* f£

vili

■sr

SF'*f

Obr. 115. Seifen. Farní kostel. Pohled od jihozápadu.

Hranolová věž na čtvercovém půdoryse je vestavěna do jižního průčelí kostela; nečleněné stěny zakončeny římsou, jen o málo výše položenou než slemeno kostelní střechy. Otvory do věže segmentové. Helmice s jedním ústupkem, dovnitř prohnutá, plechem krytá; vršek osmiboký, spodní část přechází od osmistěnu do čtverce půdorysného.

Vnitřek (obr. 116.) odpovídá vnějšku. Celková světlá délka 26 m, z toho připadá na lod 20 m, na kněžiště 6 m. Vnitřní výzdoba stěn záleží v širokých pilastrech mezi okny s oblomeným kládím. Plochý, rákosový (rokem r. 1867 datovaný) strop je oddělen hlubokou voůtou. Věž do lodi prolomena obloukem na dvou pilířích, vystupujících do lodi na 6-50 m a zabraných do hudební kruchty. Kněžiště, o stupeň vyšší, je zakončeno uvnitř polokruhem; vzadu za oltářem vede do sakristie, ploše křížem sklenuté, vchod s polokruhovým obloukem.

Vnitřní zařízení kostela chudé, v jednoduchých formách venkovského, naivně přizpůsobeného baroku. (Obr. 116.) Z doby vzniku kostela jsou tři oltáře, kazatelna, zábradlí a lavice; mladší je skleněný lustr a několik

obrazů. Křtitelnice a tři zvony byly asi přikázány zdejší lokalii, r. 1786 zřízené, z některého kostela za Josefa II. zrušeného.

Křtitelnice cínová, bez víka 0-64 m, s víkem i-io m vys., horní průměr kotle 0-35 m. Tři prohnuté nohy se spáry, nahoře končící v mušle; kotel členěn oblounem a žlábky; na horním jeho okraji tři andělské karya-tidy. Na plášti dvě držadla ve tvaru lvích hlav s kruhy v tlamě a ryté nápisy: HVCAQVA MVnDANS ATQVE | AQVA AB iNlQVlTATlBVS | NATOS PVRlFlCANS INFVSA (=1752) a: SVB | PRZENOBILIBVS ConsVLtIssIMIs I neopragensIbVs eCCLesIad | hVJVs ange-LICZE INSPEC I TORIbVS a: DOMINO FRANCISCO CELES | TINO

li

•íiásS

-v

k-í-al:    ' y

. . I -MmĚM

i f->;\

a;

**

Sř": ?

tfssi

frí

w>

\IÍS

sIn

1,1 i

■‘ I

■M

sf

i®

patř, T $

sSťl

ta v*

Rif;._

mm'A

Ifpj

';£&i

.•>

LmM

Bfli

it'

i.

'“■■ ~rM

: ?- í»

Ba

■%

■\

ga$

ířPa

-■

I Ml

? t-* §MJ-

^p$řMí;

“3

ř'ri|

• l]

l'.j

Obr. 116, Seiíen. Farní kostel. Vnitřek.

Cajo I et melicharo wittich I Mathia KRATKlAS: aDaLber|

TO PAROCHO ( = 1752). Na víku soška sv. Jana Křtitele. (Obr. 117.)

Zvony: 1. Vys. 0-75 m, v prům. 0-90 m. Na uchách masky. Na koruně mezi vlysem z révy a mušlového a rocaillového ornamentu: IOHANN CHRISTIAN SCHVNCKE GOSS MÍCH IN PRAG ANNO, 1775. Na plášti: BARBORY ROZALIE KAVRILOWY MESSTKY KRALOW-SKEHO | NOWIHO MNIESTA BRAZSKEHO. Pod tím: KE CZTI A SLA-WIE NEGSWIETIEGSSÝ A NEROZDÍLNÉ TROGICZE | BOHA OTCZE BOHA SYNA A BOHA DVCHA SWATEHO A SWATEHO | AVGVSTÝNA BISKVPA NEGWISSÝCH BOŽSKÝCH MOCENSTWÝ | NEROSWIRZENIHO SPITOWATELE A SWATE KATOLICZSKE CZÝRKWE | NEGWÝBOR-NEGSSÝHO VCZITELE OBIET LÁSKY K BOHV | ZAPALNA BARBORY. V levo relief sv. Augustina, v právo sv. Barbory, naproti kříž a andílci nesoucí nástroje umučení.

2. Sv. Anežka. Prům. 0-57 m, vys. 0-45 m. Na koruně dva vlysy roz-vilinové, mezi nimi část staré legendy gotické, odlitá věrně při přelití zvonu: x anrto x bommi x m x magister x barffpdomeus me t ferit in ctmíaíe a ^ .¹) Na plášti v kartušovém rámečku: EX STlTlT | ET EXSTAT REFVSA l

•I

II

kfj

-ň

2í£43

,'iNv

VI

V?-

Obr. 117. Seifen. Farní kostel. Křtitelnice.

NOVlTER (IV/E In I IGNE DlFFVSlS ET AB | SORPTlS ALIIS H7EC SÓLA SVPER MANSl (= 1756). Po straně reliefy sv. Václava v levo, sv. Zikmunda v právo, naproti P. Marie. Na věnci rokokový ornament a putti.

3. Umíráček, vys. 0-4 m, v prům. 0-46 m. Na koruně dva ozdobné pásky (spodní s ozdobou mušlovou), mezi nimi nápis: IOANNE FRAN-CISCO DIETTRICH NEOPRAG/E FVSA ANNO DOMINI 1756. Na plášti v bohaté rokokové kartuši: HVjATl | InCENDÍO PERllT | BENlG-nítate faVtorVm [ nVnC resVreXIt I EXPOST NON I PERlBlT

(= 1756). V levo relief sv. Václava, v právo sv. Vojtěcha, naproti sv. Floriána. Na věnci pásek rozvilin s maskami.

Kalich stříbrný, zlacený, 0-26 m vys. Kruhová noha, ploše vroubkovaná, na ní mezi volutami z rozvilin tepané poprsí sv. Josefa s Ježíškem, P. Maric a Pražského Jezulátka. Trojstranný ořech vásovitý s tepanými ovocnými věnci. Číše s pláštíkem stejně jako noha zdobeným, ve výplních réva a klasy. Mistrovská značka: (ín), kontrolní znamení (nezřetelné):    ₇|

punc: (12 b[ 2. pol. XVIII. stol.

V archivu Musea král. čes. otisk pečetidla farního z r. 1830; ovál, osy 3 a 27 cm, uprostřed sv. Václav, opis: SIGILLUM ECCLESI7E SEI-FENSIS AD SCT *.

Doplňky.

Boží dar. V rkp. sbírce topogr. (doplňky pro prof. Eichlera z let 1826, 1834 a 1846) v archivu Musea král. čes. je otisk pečetidla z poč. XVII. stol., kruh v prům. 3'5 cm; nahoře Bůh otec, dole znak hornický, opis: S. GOTSGAB RICHTER VND SCHOPFEN DASELB.

Čes. Wiesenthal. V téže sbírce otisk tří pečetidel: 1. Průměr 3'6 cm, dole znak, nahoře dva horníci, opis: GERI :SIG :ZV BOHMISCH : BERCK FLECKL • WISENTAL. 2. Prům. 2 cm, opis: BEHMISCH WIESSENTHAL 1677. 3. Prům. 2'5 cm, opis: K - B ■ S • BOHMISCH - WIESENTHAL • 1791.

Jáchymov. V téže sbírce otisk pečetidla jáchymovské fary, 3 cm v průměru, s opisem: SIGILLVM DECANALIS ECCLES. S. IOACHIMOVALLENSIS. Podle přiloženého popisu bylo pečetidlo z ocele a zakoupeno r. 1817 v Praze.

M*

lpi

n,

SEZNAM MÍST.

Úvod................

Boží Dar (Gottesgab) ........

Český Wiesenthal (Bohmisch-Wiesenthal)

Gesmesgrún.............

Hiittmesgrún............

Jáchymov (Skt. Joachimsthal) ....

I. Dějiny a stavební vývoj......

II. Opevnění města . ........

III.    Jednotlivé veřejné budovy v městě:

1.    Děk. kostel sv. Joachyma . . .

2.    Špitální (hřbitovní) kostel . . .

3.    Kaple sv. Jana Nepom.....

4.    Kaple sv. Anny .......

5.    Kaple sv. Barbory ......

6.    Menší kaple..........

7.    Hrad Freudenstein ......

8.    Radnice ...........

9.    Špitál ............

10. Mincovna a jiné stavby horní

IV.    Soukromé domy .........

V. Sochy ..............

VI. Předměty v soukr. majetku . . . .

VII. Jáchymovská mincovna......

VIII. Přírodní památky ........

Mariasorg..............

Marletzgrun..............

Moritschau.............

Oberbrand..............

Schonwald..............

Seifen................

1—2 3—16 16—25 25—27

28

28—104

29—32

32

32—45

45—74

74—76

76— 77

77— 78

78

78—81 81—87 87—89 89—92

93—99 99—-101

101 -102

102 -IO4

IO4

104—113

113—114 114-Il6

Il6

Il6-126

126-130

SEZNAM UMELCO A ŘEMESLNÍKŮ.

82.

45-

34-

35-

A F, malíř (1598), 51 a 57.

Arnolt Antoni, zvonař (1639), 14. Bartholomeus (magister), zvonař v Praze (poč. 16. stol.), 129.

Beck Tadeáš, pozlacovač v Táchymově (1785), 34.

Bernt Antonín, stavitel v Kadani (1782),

Bleier Jan, tesař v Jáchymově (1805), 126.

Cordus August, malíř v Praze (1573 až 1577), 34-

Cranach Lukas, malíř (1472—1553), 33, 41, 44, 51, 57.

D E viz E D.

Diettrich Jan Frant., zvonař v Praze (1765), 130.

Dollhopf Eliáš, malíř v Slavkově (1703 až

1773). 34-

D T viz T D.

Důrer Albrecht, malíř v Norimberce (1471—1528), 41.

E D, zlatník (2. pol. 18. stol.), 112.

E O viz 0 E.

F A viz A F.

Fischer Florián, zedn. mistr v Jáchymově (1805), 126.

Gebhart Ulrich (Utz), řezáč kolků v Jáchymově (XVI. stol.), 102, 103. 104.

Genisch Štěpán, mincmistr v Norimberce (XVI. stol.), 102.

Goerke C., malíř (1850), 126.

Gotthelf Jan, zvonař v Drážďanech (1869)

20.

Grueber Bernhard, architekt (1851), 125. G W, řezáč kolků v Jáchymově (XVI. st.) 103. 104.

Hacker F. A., malíř (1744), 85.

Hammerschmidt Anton., stavitel v Jáchymově (1902), 82.

Heger Filip, stavitel v Praze (1782), 3, 82.

Herold K. Jul., zvonař v Chomutově (1865), 14.

Herold Richard, zvonař v Chomutově (1907), 20.

Hohenauer Michael, řezáč kolků v Jáchymově (XVI. stol.), 103, 104.

Christianelli, zedník (1785), 34.

IN, zlatník (1700), 130.

I N, zlatník (II. pol. XVIII. stol.), 112.

I S, cínař (2. pol. XVII. stol.), 22.

Jorg von Bamberg, kameník (1536), 51.

Klauber Jos. Šeb., mědiryjec (1710 až 1768), 107.

Kopp Hans, stavitel v Jáchymově (1534 až 1544), 33.

Kord Habart viz Cordus.

Kramolin Josef, malíř v Karl. Varech (I7S5), 34-

Lábler Ludv., architekt v Praze (1913),

Leutner A., malíř (1861), 19.

Max Emanuel ryt. z Wachsteinu, sochař (1810—1900), 20.

Max Josef ryt. z W. sochař (1855), 125. Mayer Josef, malíř (1780—1785), 91. Millauer Matyáš, kameník v Praze (1785),

Miller Ferdinand, varhanář v Nepomýšlí (1805), 116.

Mocker Josef, architekt v Praze (1874),

Modestinus (kapuc, fráter), kreslíř (kolem 1700), 107.

Múller Wolf, tesař v Ostrově (1534 až 154°). 33-

Neufahrer Ludvík, řezáč kolků v Jáchymově (XVI. stol.), 104.

N I viz I N.

N J viz J N.

O E, řezáč kolků v Jáchymově (XVI. st.), 104.

Pistorius A., zvonař v Chebu (1869), 14.

Plazer Baltasar, zvonař v Chebu (1683), 123.

Rau H. Wald., kreslíř v Drážďanech (1827 až 1889), 116.

Rehn Frant., stavitel v Jáchymově (1902), 83.

Richter Karel Bedř., stavitel v Johann-georgenstadtě (1874—1876), 35.

Ridinger Joh. Eliáš, mědiryjec a malíř v Augsburce (1695 až 1767), 125.

Schmidt Tadeáš, tesař v Jáchymově (1781), 105.

Schmiedhuber Matyáš, sochař (1768 až 1785). 34-

Schreiber Jan Vojtěch, malíř (1856), 112. Schunke Jan Kristián, zvonař v Praze (1775), 128.

5 I viz / 5.

Skřeta Karel, malíř v Praze (1610 až 1674), 41.

Starší z Řásné Jiřík, řezáč kolků (XVI. stol.), 104.

Stilpp, sochař (pol. XVIII. stol.), 18. Stóhr Mat. zednický mistr v Slavkově

(¹73¹—T737), 16.

T D, zlatník (1856), 13.

Walther Krištof, sochař v Drážďanech (1536—1584), 69.

W G viz G W.

Wildt Hans, zvonař a konvář v Jáchy-mově (1594), 14. (1575). 4²*

SEZNAM PŘÍLOH.

I. Jáchymov. Pohled na město. Kolorovaná kresba perem z let 1780

až 1820    ..........................

Tab. II. Jáchymov. Špitální kostel. Vnitřek ..............

Tab.

29

49

Tab. III. Mariasorg. Kapucínský klášter. Kostel P. Marie. Pohled ke kruchtě 106 Tab. IV. Mariasorg. Kapucínský klášter. Kostel P. Marie. Pohled k hlavnímu oltáři

Á

q

n i

;Y

c

;

zachovaly, určití — pokud možno — jich vznik a původ, odhadnouti uměleckou a historickou jich cenu a konečně označiti ony památky, na jejichž zachování obzvláště záleží. Vytčen tu programm úmorné drobné práce pro celá takřka pokolení pracovníků, práce však nevyhnutelné, aby se mohlo na jisto postaviti, jak umění výtvarné v království Českém se vyvíjelo, odkud první motivy přicházely, jak se vytvářily, jakou měrou umělci cizí zde spolupůsobili, a co přímo z ciziny k nám bylo přivezeno; neboť jen podrobnou znalostí všech památek umění může se dojiti k ocenění vývoje tohoto umění neboli ku správným jeho dějinám. Mimo tento theoretický, velice žádoucí výsledek možno však i očekávati, že podrobné poznání, jak se umění u nás vyvíjelo, nezůstane bez účinku na umělce výtvarné, jakož i na správu zemskou a veřejnost naši, aby zachovány byly ony památky, jež pro vývoj umění domácího jsou zvláště charakteristické a naprosto zasluhují, aby byly ušetřeny a zachovány.

Archaeologická kommisse sestoupila se poprvé 8. května 1893, podala velesl. výboru zemskému dobré zdání o zachování památek domácího umění výtvarného a starožitností domácích vůbec, sjednala svá organisační pravidla, rozdělila se v odbory: praehistorický, historický a lidový- Jakožto přední úlohu vytkla si zdělati Soupis památek historických a uměleckých v království Českém, snesla se na příslušných pravidlech a vyslala své delegáty do jednotlivých okresů. Třináctý díl soupisu předkládá se tuto veřejnosti.

Přední zásluhu o rychlé uskutečnění podniku tak vážného má zemské zastupitelstvo království Českého, které nejen poskytlo nezbytné podpory hmotné, ale i zvláštními oběžníky praesidialnými doporučilo podnik ten úřadům samosprávným v příslušných okresech ; také veledůstojné konsistoře vřelým doporučením podporovaly práce, jež ostatně i širší obecenstvo provázelo zájmem, porozuměním i všestrannou podporou.

S obzvláštním uznáním sluší podotknouti, že i peněžitá pomoc z okresů zkoumaných na důstojné vydání soupisu se dostavila.

Do soupisu jsou pojaty:

1.    památky praehistorické krátkým označením;

2.    památky umění stavitelského, sochařského, malířského od románské doby do počátku XIX. století; předměty uměleckého průmyslu, pokud nejsou v majetku soukromém; stavby historicky důležité, jako hrady, opevnění, mosty a j.

Soupis bude se vydávati jazykem českým i v překladě německém pro každý politický okres zvlášť; ročně zamýšlí se vydati 4 až 5 okresů. Ke skupinám okresů podle starodávných krajů přidána bude úvodní stať o památkách lidového umění, a zároveň uvede se příslušná literatura. Při popisování ustanoveno šetřiti největší stručnosti.

WYDZIALY POLITECHNICZNE KRAKÓW

BIBLIOTÉKA GLÚWNA

L. inw.

PUBLIK AC

ARCHAEOLOGICKÉ KOMMISSE PŘ L,

SOUPIS PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚ:____Drnk. y. J. Zam. 356. 10.000.

OKRESU KOLÍNSKÉM. Napsal Karel B. Mádl. (Soupisu památek historických a uměleckých v království Českém svazek I.) Cena na papíře obyčejném 1 K, na papíře velínovém 4 K 50 h.

TOPOGRAPH1E DER HISTORISCHEN UND KUNST-DENKMALE IM POLITíSCHEN BEZIRKE KOLÍN. Verfasst von K. B Mádl. (Topographie der historischen und Kunst-Denkmale im Konigreiche Bohmen. I. Band.) Preis 4 K 50 h.

SOUPIS PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH V POLITICKÉM OKRESU LOUNSKÉM. Napsal Dr. Bohumil Matějka. (Soupisu památek v království Českém svazek II.) Cena na papíře obyčejném 2 K 40 h, na papíře velínovém 3 K 60 h.

TOPOGRAPHIE DER HISTORISCHEN UND KUNST-DLNKMALE IM PO-LITISCHEN BEZIRKE LÁUN. Verfasst von Dr. Bohumil Matějka. (Topographie der historischen und Kunst-Denkmale im Konigreiche Bohmen. II, Band). Preis 3 K oO h

SOUPIS PAMÁTF:, HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH V POLITICKÉM OKRFSU SÉDLČANSKÉMV Napsali Dr. A. Podlaha a Ed. Šittler. (Soupisu památek v království Českém svazek III.) Cena 4 K 80 h.

TOPOGRAPHIE DER HISTORISCHEN UND KUNST-DENKMALE IM PO-LiTISCHEN BEZIRKE SELČAN. Verfasst von Dr. A, Podlaha und Ed. Šittler. (Topographie der historischen und Kunst-Denkmale im Konigreiche Bohmen. III. Band). Preis 4 K 80 h.

SOUPIS PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH V POLITICKÉM OKRESU ROUDNICKÉM. Napsal Dr. Bohumil Matějka. (Soupisu památek v království Českém svazek IV.) Cena 7 K 40 h.

TOPOGRAPHIE DER HISTORISCHEN UND IvUNSTDENKMALE IM POLI TISCHEN BEZIRKE RAUDNITZ. Verfasst von Dr. Boh. Matějka. (Band IV.). Preis 7 K 40 h.

SOUPIS PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH V POLITICKÉM OKRESU MILEVSKÉM. Napsali Dr. A. Podlaha a Ed. Šittler. (Soupisu památek v království Českém svazek V.) Cena 6 Iv 80 h.

TOPOGRAPHIE DER HISTORISCHEN UND KUNSTDENKMALE IM POLI-TISCHEN BEZIRKE MUHLIIAUSEN Verfasst von Dr Anton Podlaha und Ed. Šittler. (Band V ) Pre s K 6‘SO

SOUPIS PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH V POLITICKÉM OKRESU MĚLNICKÉM Napsal Dr. A Podlaha (Soupisu památek v království Českém svazek VI.) Cena 9 K.

SOUPIS PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH V POLITICKÉM OKRESU KLATOVSKÉM. Napsali Ferdinand Vaněk a Dr. Karel Hostaš: Soudní okresy Klatovský a Nýrský. E. A Borovský: Soudní okres Plá-nický. (Soupis památek v království Českém, svazek VII.). Cena 6 K.

SOUPIS PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH V POLITICKÉM OKRESU ČESKO-BUDĚJOVICKÉM. Sestavil Josef Braniš. i Soupisu památek v království Českém svazek VIII.) Cena 3 K 60 h

SOUPIS PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH V POLITICKÉM OKRESU ROKYCANSKÉM. Napsal Dr. Antonín Podlaha (Svazek IX.) Cena 6 K.

SOUPIS PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH V POLITICKÉM OKRESU TŘEBOŇSKÉM. Provedli Frant. Mareš a Jan Sedláček (Svazek X.' Cena 3 K 50 h.

LID NA HLINECKU. Podává Dr. Karel V. Adámek. (Soupis lidových památek v království českém. I) Cena 6 K.

SOUPIS PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH V POLITICKÉM OKRESU CHRUDIMSKÉM Napsal Dr. Karel Chytil (Svazek XI.) Cena 6 K 50 h.

SOUPIS PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH V POLITICKÉM OKRESU SUŠICKÉM. Napsali Dr. Karel Hostaš a Ferdinand Vaněk. Cena 6 Iv 50 h.

i

J í?

’

"

s

N*'- /

-V

N /

/.

- /

*^š-

vy'

't

y

\

,

\

t

\

i

i

/

/

\

\

v

c

.

/

)

/

.

4

/

/

“X* '

\

*

\

\

\

*

'

\

/

,

mmm

"r

WYDZIALY PQLITECHNICZNE KRAKOW

Bibliotéka Polítechniki Krakowskiej

í 111-307309

Kdn., Czapskich 4 — 678. 1. XII. 52. 10.000

•ř

/a

gfcij

Biblíot

II

<*a Polit

¹

Běžná legenda Bartoloměje zvonaře zkomolena; z letopočtu (kolem 1500) zbyla jenom tisícovka; na konci schází: noua pragenri.

Soupis památek hist. a umři. Polit, okres Jáchymov.