L

■j

B

I f

ef:Líj rJúi n

iT

*,

:

\

V

/

*

\

t

j

/

v

■ l-

H

j

.V

/

\

I

Í

\

I

y

\

\

«

y

\

\

>

/

/

'// ;

\

f

i

/’

/

Biblioték

a Polit

C

\

\

«#*

4

¹

\

s-

\

y

*%•

\

/

j/

X

*v

>►

\

Soupis

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH

v království Českém

OD PRAVĚKU DO POLOVICE XIX. STOLETÍ.

VYDÁVÁ

ARCHAEOLOGIGKÁ KOMMISSE PŘI ČESKÉ AKADEMII CÍSAŘE FRANTIŠKA JOSEFA PRO VĚDY, SLOVESNOST A UMĚNI.

PODNĚTEM SVĚHO PRVÉHO PŘEDSEDY f JOSEFA HLÁVKY.

XXXVIII.

POLITICKÝ OKRES PRACHATICKÝ.

ZA SPOLUPRA COVNICTVÍ

J. J. KNÍŽETE ADOLFA JOSEFA ZE SCHWARZENBERGA

NAPSALI

F. MAREŠ a J. SEDLAČEK.

V PRAZE 1913.

SCHLOSS EULAJJ

Výňatek z proslovu k Soupisu památek historických a uměleckých v království Českém.

Království Českému pro polohu a přirozené bohatství jeho připadla v dějinách střední Evropy od pravěku vynikající úloha po stránce nejen politické ale i kulturní. Již od časů prvého osídlení nalézáme v Čechách stopy zámožnosti a vkusu, stopy cizích vlivů, které přes přirozené ohraničení země přece tam vnikaly a pak přečasto samostatně se vytvářely. Nebylo motivu v politickém, duševním a uměleckém životě střední Evropy, který by nebyl nalezl v Čechách ozvěny neb i samostatného rozvoje, a jako letopisy hlásají obšírně doby slávy a úpadku politického i duševního, tak i památky umění na všech stranách země živě svědčí o kulturním rozvoji tohoto království i občasném jeho poklesnutí.

Dějiny politické i literní od doby Kosmovy měly své pěstitele i čtenáře; než i to, co umělou rukou, domácí či cizí, bylo vytvořeno, nezůstalo bez povšimnutí. Teprve naší době náleží však zásluha, že soustavněji bádala v oboru historicko-uměleckém; zejména sluší tu věnovati vzpomínku Hobroví, který se svými soudruhy soustavně popsal stavitelské památky historické, dále Mikovcovi a Zapoví, kteří pozornost obrátili na památky umělecké, konečně Wocelovi, který se prohloubil v minulost předhistorickou. R. 1854 založen při Museu království Českého Archaeologický Sbor, později i časopis ,,Methoď‘ a staly se orgánem pro historii umění výtvarného v Čechách.

Když pak zahájila svou činnost Česká Akademie -pro vědy, slovesnost a umění, zřízena při ní na základě § 2. lit. e) stanov, pak §§ 18. a 50. jednacího řádu Archaeologická kommisse k vědeckému zkoumání v oboru památek uměleckých, historických, písemných i slovesných, jakož i k ochraně těchto památek. Tím založena organisace aktivní s určitým účelem, probádati království České v příčině památek umění výtvarného, stanovití, které památky stavitelské, sochařské, malířské, zlatnické, konvářské a j. dotud se zachovaly, určití — pokud možno — jich vznik a původ, odhadnouti uměleckou a historickou jich cenu a konečně označiti ony památky, na jejichž

.

:

Soupis

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH

V KRÁLOVSTVÍ ČESKÉM

OD PRAVĚKU DO POLOVICE XIX. STOLETÍ.

VYDÁVÁ

ARCHAEOLOGICKÁ KOMMISSE PŘI ČESKÉ AKADEMII CÍSAŘE FRANTIŠKA JOSEFA PRO VÉDY, SLOVESNOST A UMÉNI.

PODNĚTEM SVÉHO PRVÉHO PŘEDSEDY f JOSEFA HLÁVKY.

XXXVIII.

POLITICKÝ OKRES PRACHATICKÝ.

ZA SPOLUPRACOVNICTVÍ

J. J. KNÍŽETE ADOLFA JOSEFA ZE SCHWARZENBERGA

NAPSALI

F. MAREŠ a J. SEDLAČEK.

V PRAZE 1913.

Soupis

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH

V POLITICKÉM OKRESU

PRAGMATICKÉM.

ZA SPOLUPRACOVNICTVÍ

J. J. KNÍŽETE ADOLFA JOSEFA ZE SCHWARZENBERGA

NAPSALI

F. MAREŠ a J. SEDLÁČEK.

SE 417 VYOBRAZENÍMI V TEXTU.

V PRAZE 1913.

#•*%

gc

^ptroT?^*

KEAKÓW

^6    *    A

^echmc*^

íH- io

TISKEM ALOISA WIESNERA V PRAZE,

KNIHTISKAŘE ČESKÉ AKADEMIE CÍSAŘE FRANTIŠKA JOSEFA PRO VĚDY, SLOVESNOST A UMĚNÍ A C. K. ČESKÉ VYSOKÉ ŠKOLY TECHNICKÉ V PRAZE.

Akt. Mr. ______dL

Jeho Jasnosti

vysokorodému pánu panu

ADOLFU JOSEFU KNÍŽETI ZE SCHWARZENBERGA,

vévodovi Krumlovskému, etc. etc. etc.

příznivci a spolupracovníku tohoto díla

připisují

F. Mareš a J. Sedláček.

A

i

>r

v:

■

v:

vassVi^puwTj

KVNŽW

*»tk

™’í'

(yiída

řnkvt

W_a

Neufflfeau

V'-

"1..

řUjota. Solná

IMPERK

til

8 ButÚov Cuclcmce

!5.0ra

Obr.

i. Politický okres Prachatický.

—!-- rH«*046o«

;......^Š-Majáóltna. \    /\.    —

^Tr-Tk^.^-' \T

I^,J/

WA« UY19VZH_Ji

Jhyx) a3!ld£!X

/ rS.__

RACHATÍCE

v^ý^ ⁺ T,..

i3MI5Vh’*ou?o4 -o^ojxiz S_

c*——*. »., —‘

’ ’isf

JFT^H

V**

°    ojiows<iJ

i r\

•OUjMVUj O

/y<m\ J ÍBJNSJy

řrinloll

'"Zit^*9*—

Lfý4-h\<-^^ IZ^avOAOHWlA

O]t>-|0ípo<j₃ tnoifi

r*So

Zrf^/T

“Hradí. )

-4, LhwiUe

~MÍC9v|ice

0K1>»A

•*s.

/’jp»A9

JJAffN

W* :•

/ V*

Proti.

w--'

\\

•~\

řy MoLovicí'

J3T]1«40P»>1

ÚVOD.

Okres Prachatický, jehož umělecký inventář tuto vydáváme, patří co do stáří k předním a zajímavým. Že krajina zdejší již v době diluvia byla obydlena, dosvědčuje bohatý nález kostí diluviálních zvířat, zbytků lidských lebek a primitivních artefaktů, v Cuclavicích učiněný. Doba bronzová zastoupena jest nálezy na Bábě, u Dolejších Chrášťan, v lese Boru a u Stříbrného vrchu. Ve Vimperku nalezena mince císaře Hadriana. Pohanské mohyly vyskytují se v Starých Prachaticích; pozdní hroby s popelnicemi nalezeny v lese Brašna u Hrbova, u Hradečku za Hrbovem, na sv. Janě u Netolic, u Třebánek a v lese Černoháji u Libějic. Počínaje 13. stoletím našlo se mincí veliké množství.

Území nynějšího politického okresu Prachatického patřilo v 10. století k panství Slavníkovu majícímu Chýnov, Netolice a Doudleby krajními hrady a později se stalo zeměpanským. Se založením kláštera Zlatokorun-ského připadlo Netolicko ke zboží jeho. Na tak zvané Zlaté stezce, vzniklé v 10. století ne-li dříve a vedoucí z Pašova přes Volary do Cech, povstalo město Prachatice. Kníže Břetislav daroval r. 1040 clo na této stezce poustevníku Vintířovi a král Vratislav dal je r. 1086 kapitole Vyšehradské, jíž i město samo připadlo. K její obraně zřízeny tvrze vTusetech a v Kunž-vartě. Krajina Vimperská dostala se v 13. století rodině z Janovic. Drobná šlechta měla svá sídla, tvrze neb hrady v Bělči, VI. Březí, Budkovu, Drslavicích, Vitějicích, Vosuli, Husi, Lipovicích, Libějicích, Malovicích, Poděhusech, Protivci, Čichticích, Nestánicích, Radomilicích a v Sedlci. Ale čím dále uplatňoval se více mocný vliv pánů z Rožmberka: r. 1420 octly se statky kláštera Zlatokorunského v jejich zástavním držení, Prachatice v letech 1444—1469 a potom trvale od roku 1507 a Vimperk od r. 1554.

Zvláštní vliv na kolonisaci mělo sklářství, již r. 1359 na Vimperku kvetoucí. V 15. století byly tu již nejméně 3 huti, v 16. věku 5, jež se rozmnožily v 17. století na 7; jejich zvučné jméno nese huť Adolfova

z r. 1814 a Lenora z r. 1832 dále. U Volar povstala ke konci 16. století Štegarova huť.

Osmnáctému století náležejí osady dřevorubců: Fúrstenhut, Neu-gebáu, Č. Trouby a Vltavice Hořejší.

Zlatou stezkou a výsadami propůjčenými staly se Prachatice střediskem obchodu Čech na jih k Pašovu a Itálii. Po dobytí města Žižkou

\'ší

ĚĚ,

ajícítftíHn- 3fa!$>%■!    ?ifarcgť

JP?

v;

■íA

fei

/f.

PtVí/Oiv.Iiní lulV. )uuéiii í K V« hftfkX-cihtŘufan b&fei ''Čl> m^tkrli í/íťA ii*« «9ftť.| t tmckiJ^tifált J.i.uiteJXaů r

~\vttffé i .1

fřf4-

rV-

Tfe

vyr mJL ? 43

>«

1S l

v_‘

!,UfcrtL

IV Jfeb

•V/‘t/io.li?' L~&Ct>j < ýýVT...*iÍA^jjjj5^ý

rv-

fp“

%i$

V /;?•

«y

%hib

j íA

Iv

«

|/4 , W tm

V'

(ty-

■M

•>

i

>.rtS

-WStó

xY

lv£t

účty

•' g ^ÝuYtpni7^;i|

vv

l/Ů Ocyt&ui 4vý. i v* ií

^ i kí Zy^! yi >

iV

Bte

JTT]

>EW

- J'M^w ' isř*    aW

vv| >V'

’ .»)tM rf A Wé(ýt(tnttpi« tjjkt.-y &(%

i tktii fcfcitóitLlíjiu $i&'út**wďuffí!f*ítfonuft<t j

fr>ff ťXcutuwí rtet^cK ..j intjíkitAtffitM m ětjnann &; ('Víjfo >»*»(• WA-mTfoJ tyf.ifJfL{Vfkútft 'ÍJVÚ/(UczůCI* ^g>..~Ů'~'rt'⁾    Yv&imct$ťr?(r£tš hn^ílttt^Y

g^j^Mí    !i-kí: irAkrtťf'Jitek*-jinthU- tb.

HtncOfiL-

Obr. 2. Mapa Zlaté stezky a cest zapovězených z r. 1683. (Podle orig. v archivu Vimperském.)

1420 obchod sice klesl, povznesl se však potom ještě v míře větší, tak že vyvolal řevnivost okolních měst, která se snažila obchod svésti z části na sebe; nicméně vzkvétal neustále, až dostoupil v 2. polovici 16. století za ochrany Viléma z Rožmberka takové výše, že město již nestačilo a musilo býti náměstí z části zastaveno. Tenkráte dostalo se Prachaticům onoho rázu, který městu získal jména Českého Norimberka, jenž třeba jen v málo objektech zachován, dosud vzbuzuje obdiv a podává nám obraz zámožnosti Prachatických. Když však r. 1592 Vilém zemřel a císař Rudolf II. dovolil zřízení skladů solných v městech okolních a r. 1620 město od císařských dobyto a zpustošeno, klesal obchod stále více, až založením solného

, skladu v Krumlově a zápovědí obchodu s Pasovém na začátku 18. století Zlatá stezka úplně zanikla. Z přiložených map (obr. 2. a 3.) lze seznati, že největší část krajiny, zaujímající dnes okres Prachatický, byla pokryta až do konce 16. století hustým lesem a že zalidňování jen zvolna se rozšiřovalo vedle cest obchodních. Tím vysvětluje se také, že krajina svými památkami stavebními nesáhá zpět dále nežli do 2. polovice 13. věku. Sem náležejí hlavně oba kostely Netolické, Němčický, v Starých Prachaticích, v Záblatí, Lažišti, Lštění, Bohumilicích, Čkyni, Vimperku a Ždikovci. Typické jest pro tuto krajinu uspořádání menší vížky v rohu lodi (Vimperk, Ždikovec, Lštění, Záblatí a Chroboly). Většina kostelů měla původně zděných věží a tyto povstaly teprve v době pozdněgotické neb barokní. Z doby gotické stojí na prvním místě mohutný chrám sv. Jakuba v Prachaticích, který jen v presbytáři a hlavním založení lodi s věžmi sahá do 14. století. Nemenší pozornosti zasluhují však i ostatní vesnické kostelíky. Zvláště vyniká činností a bohatým detailem přes to, že materiál domácí k jemnějším pracím se méně hodí, doba pozdní gotiky a to hlavně svými bohatými klenbami, z nichž zase na prvním místě stojí lodní klenba v kostele Prachatickém. A tu budiž hned připomenuto, že i v naší krajině specialita dvoj lodních kleneb na místě někdejších stropů dřevěných se vyskytuje v Němčících, Záblatí a Vimperce. Velmi četně zastoupeny jsou kamenné křtitelnice. — Prachatice a Vimperk zachovaly si dosud značnou část svých hradeb, baštami sesílených. Z bran zůstaly v každém z těchto měst po jedné; stavbou vyniká jedině Prachatická brána dolejší. Hradby Záblatské, došlo-li k nim vůbec, zmizely na dobro. Ne-tolice neznaly zděného opevnění.

ne-

Vysoký význam Prachatic na počátku 15. století vysvitne, povážíme-li, že odtud byli stavitelé chrámu sv. Štěpána ve Vídni Václav, Petr a Jan, stavitel Budějovický Jakub a kameník Petr v Praze. Roku 1444 jali Vodňanští Krumlovského kameníka Janka a 11 lidí z Netolic. Kdežto děkanský kostel Netolický z doby okolo 1300 nese stopy vlivu kláštera Korunského, připomínají detaily portálu a některé ozdobné části pozdějšího kostela Prachatického, jakož i vysoký krov jeho, školu Krumlovskou. Když potom panovníci z domu Habsburského v 16. století povoláním četných umělců vlašských otevřeli vítězné renaissanci bránu k nám, našli v umění milovných Rožmbercích učelivé následovníky. Titíž stavitelé, titíž malíři a umělci, kteří byli činni v Krumlově, pracovali v Kratochvíli, nejkrásnějším renaissančním zámku jižních Čech (1583—1589) a v Prachaticích, kde postavena radnice a velká část nových budov se skvostnými malovanými průčelími, které dnes pouze v troskách někdejší slávy se nám jeví. V druhé řadě jmenovati třeba někdejší zámeček Lhenický s dřevěným stropem, r. 1910 na Hlubokou přeneseným a Kolovratskou přestavbu zámku Vimperského (1622—1624).

Méně vyznačena jest doba baroku; nemohouc se po častém vyplenění českého jihu za doby 30tileté války a zničení Zlaté stezky k nové

umělecké činnosti vzpružiti, odkázána byla na obsáhlejší přestavby a přístavby starších kostelů, k nimž přibylo několik novostaveb, z kolonisace vzešlých. Jako nej důležitější budtež uvedeny: kostel ve VI. Březí (1656-69), kostel Volarský, nový zámek Libějický 1696, 1747—54, Lomecký kostelíček (1692—1702), kostely v Hořejší Vltavici (1726), Lštění (1739—41), Vitějicích (1746), Hošticích (1747), v Majdaleně (1752—4), Frantoli (1756), Kunžvartě (1780), Českých Troubách (1788—91) a v Neugebáu (1796—7).

0 * /* & *    • , »    ,    r /•#•    •    ₍ 'Ž3fev**'2; ■ -*—"■ ■

(s )Jty+Mtij^&ttfie&ner,, fikněte

JhtZco.t |

i*

-i

aS®

•JVa

i#

Smmtjru**

<iUA

'QShi/tuí

lU,

jBa&fo

i-

fe" ⁵

Obr. 3. Mapa zapovřzených cest z r. 1683. (Knížecí archiv Vimperský.)

Poslednímu stcletí přináležejí kostel v Korkusově huti (1801), přestavba nového zámku Libějického (1816—7), kostela Bohumilického (1817—8); nejnovější době: kostel Cudrovický, Fůrstenhutský, Sedlecký (1868), v Ivvildě (1892—3) na místě dřevěného, r. 1889 požárem zničeného a konečně přestavba kostela Ždikovského (1899), vesměs budov prostých.

Okres náš jest chudý na staré tabulové obrazy, jež — jako v Prachaticích — v dobách husitských vzaly za své. Známe jen nepatrný skládací oltáříček Němčický. Tím četnější a rozmanitější jsou nástěnné malby; tak v kostele Prachatickém, v presbytáři ve Starých Prachaticích, v Zá-

blatí, v evangelické věži zámku Vimperského, dále nádherné pestré malby figurální i ornamentální vně i vnitř Kratochvíle a malby i sgraffita na průčelích domů Prachatických.

I doba barokní zanechala několik nástěnných maleb v kostele sv. Václava v Netolicích. Důležitější jsou obrazy na oltářích: sv. Anny od Fr. Romanelliho v Husinci, sv. Rodiny v. Záblatí, sv. Anny a sv. Floriána v děkanském kostele Vimperském, sv. Anny v zámecké kapli tamtéž, sv. Jana Nep. od P. van Roy v Hořejší Vltavici, sv. rodina od B. Alto-monte v zámku Libějickém, Nanebevzetí P. Marie od Fr. Jak. Prokyše a sv. Vojtěcha, oba v děkanském chrámu Netolickém. Z novějších děl uvádíme ze zámku Libějického 6 prací Gauermannových a hrobníka od Jos. Manesa.

Jak naše města dříve vypadala, ukazují nám pohledy na Prachatice, Kratochvíl, Netolice a Vimperk ze 17. a 18. století. Stejně poučný pro znalost kostela Prachatického jest obraz tamních literátů z r. 1604.

Starší malbu na skle známe pouze v Netolicích, erb Holcšporárů z r. 1608 v kostele sv. Václava.

Více zachovalo se starožitných řezeb, sahajících po většině do 16. století, avšak i starších. Jmenujeme archu Němčickou, 6 obrazů na hlavním oltáři v Prachaticích, sochy odtud pocházející, chované v dioec. museu v Č. Budějovicích, Pietu v Korkusově huti, Kladení Krista do hrobu ve

sbírkách Dra. O. Kudrny v Netolicích, sochy ve Fefrách, Těšovicích, sv. Máři a v Štítkově,

sv.

Bartoloměje v archivu Vimperském a sochy na Mariánském oltáři kostela sv. Václava v Netolicích.

na

Ze starších prací sochařských z kamene uvádíme: pískovcové reliefy sanktuáři kostela Prachatického, mramorovou sochu P. Marie na hlavním oltáři děkanského kostela Vimperského, sv. Jiří z Bořku a sv. Annu v děkanské zahradě ve Vimperce; z doby novější sošku P. Marie od Jana Gassera v Sedlci, anděla od Em. Maxe a Spasitele od L. Šimka na hřbitově Vimperském.

Zde budtež dotčeny také náhrobky, z nichž nejstarší 3 jsou v hřbitovním kostele ve Vimperce a jeden v Netolicích. Další, nejvíce ze 16. a 17. století, nacházíme v témže kostele, ve Čkyni, Bohumilicích, Lštění, . VI. Březí (zde jest také hřbitov židovský s pomníky do 17. století sahajícími), Netolicích, Němčících, Prachaticích a Starých Prachaticích. Jsou z domácí žuly neb vápence šumavského, tedy provedení jednoduchého; jen v obou Prachaticích shledáváme se s vápenci z jihu sem dovezenými, provedení jemnějšího. Výtečným dílem italským jest epitaf Martina Schus-sera z Griffenfelsu v Prachaticích.

Krom uvedeného oltáříčku Němčického a starších řezeb nezachoval se nám žádný gotický oltář. Máme jen rozměrné oltáře sloupové 02a více patrech ze 17. a 18. století, zlatém se skvoucí řezby bohatého rámování a bujné koncepce z polovice 18. věku. Slohem odlišné jsou 3 poboční oltáře z r. 1723 z kláštera Drkolenského, kostelu Volarskému darované. Na hlavní

oltář děkanského kostela Vimperského činil návrh r. 1702 Fischer z Erlachu. Na Tyrolsko vzpomínáme při pohledu na dvéře hlavního vchodu do kostela Prachatického, kde též vyřezávanou prací vynikají lavice r. 1546 pořízené; sedadla v presbytáři z r. 1711 koupena ze zrušeného kostela sv. Jana na Skalce v Praze.

I stropů dřevěných známe málo: černě malovaná záklopní prkénka, někdy v kostele sv. Václava v Netolicích, táflování nad oratořem děkanského kostela tamtéž, kassetovaný strop Lhenický a malovaný strůpek kaple Mullerovské na hřbitově Vimperském.

Terrakotta v jižních Čechách od nej starší doby pěstovaná nalezla jen tam místa, kde vládli Rožmberkové, v Kratochvíli, kde byl dlážděn velký sál polévanými žlutězelenými destičkami. Zmínku zasluhují jako domácí výrobek hliněné, zeleně polévané makovice nad střechami kostela Prachatického a Netolického.

Mříže got. sanktuárií dosvědčují, že řemeslo kovářské i na venkově vzkvétalo, tak že nás nepřekvapují kované stojany v Němčících, Lomci, Netolicích a v Sedlci. Velkou zručnost a dovednost prozrazují 4 okenní mříže z 16. století na domě č. 32 v Netolicích, barokní mříže kaplí sv. Jana Nep. a sv. Antonína v Prachaticích, jakož i náhrobní kříže v Netolicích, Starých Prachaticích, Vimperce, Hořejší Vltavici, Volarech, Bohumilicích a Korkusově huti.

Okres náš honositi se může nejen starými, ale i umělecky provedenými zvony: nej starší prostřední Ždikovecký sahá až do 13. stol.; po něm podle stáří následují: nej menší a prostřední u sv. Máři, malý v Ždikovci, Čkyni, hřbitovní ve Vimperce a menší v Lštění (14. st ); prostřední Vimper-ský, velký Vitějický, Němčický a Lažištský z 15. věku; z r. 1460,1500 a 1506 jsou zvony v Němčících, poslední od Jana konváře z Vodňan, z r. 1502 ve Fefrách, 1525 velký zvon od Bartoloměje z města Prahy, jenž r. 1521 dodal 3 zvony Prachatickým, 1556 od Jošta konváře z Vodňan ve Frantoli, 1581 od Martina Jindry z Klatov ve VI. Březí a 1596 velký zvon v Starých Prachaticích od Jana konváře. Skvostného provedení po stránce dekorativní jest velký zvon ve VI. Březí od Brikcího z Cinperka z r. 1592, jenž dodal též menší zvon do Lhenic r. 1587. Od Vavřince hodináře v Novém městě Pražském z r. 1590 pochází cymbál hodin Kratochvílských. V 17. věku dodali zvony Dionysius Schuldtys z Pašova do Ždikovce, Mik. Lów z Prahy do Zbitin a Lažiště, Štěpán Pricquey z Klatov do Starých Prachatic, Zbitin a Vimperka a Melhor Shurfr z Lince cymbál na Kratochvíli. V 18. století má Josef Haag zvon v Zbitinách, Silvius Creuz z Lince v Netolicích a Lažišti, Zachariáš Dietrich ve Vimperce, G. W. Kohler z Budějovic ve VI. Březí, Petr Jacomini z Pašova v Netolicích a sv. Majdaleně. Ant. Franck z Prahy ve Lštění a Sedlci a Ant. Pegl z Budějovic v Chrobolech. V 19. století dodala nejvíce zvonů firma Pernerů v Budějovicích, C. Bellmann zPrahy, Fr. Hollederer z Lince a Ignác Hilzer z Vídeň. Nového města. Křtitelnice jsou, jak již dříve řečeno, kamenné; pouze jedna je cínová, ve Vimperce z r. 1607. Zachovaly se také svícny a to mosazné lité prsténkové z doby přechodní a renaissanční (v Němčících, Fefrách, Vimperce, Záblatí, VI. Březí, Chrobolech, Lažišti, Lhenicích, Lštění a S. Majdaleně), k nimž se přirozeně řadí známé dvě lampy Netolické. Máme také značný počet svícnů a lampiček cínových počínaje začátkem 18. stol. po více než 100 let. Husinecké velké svícny mosazné a měděné postříbřené, náležející 18. století, jsou z Pašova. Ve Fefrách zachoval se také bronzový jiho-tyrolský kotlík z 16. věku.

Kromě Prachatic nebylo na českém jihu zlatotepců a pasířů; jest tedy přirozeno, že Zlatá stezka sloužila i obchodu těmito pracemi.

Z doby gotické zachovalo se nám málo: známá monstrance Husi-necká a jednoduchá ciboria ve Frantoli, Fúrstenhutu, Lhenicích a Neu-gebáu, s kupami však novějšími. Výtečné tepané práce nalézáme ze 17. a 18. věku jak na monstrancích tak ciboriích, z nichž však jen málo jest ověřeno. Z těchto uvádíme práce Augsburské (ciborium ve VI. Březí a v Prachaticích a monstranci ve Volarech), k nimž stejně dokonalou prací se přidružují ciboria, po případě i monstrance v Ckyni, Lažišti, Lomci, Lštění, Sv. Maří, v Netolicích, v Zbitinách, Vimperce, Volarech, Záblatí a Kunžvartě, a stříbrné kropenky v Libě jících a Prachaticích (M. Vávra).

Řídkým zjevem jsou dobrá starší roucha. Nejstarší jsou v Kratochvíli (z 17. stol.), po nich následují brokátová ve Vlachově Březí a stříbrný ornát ve Vimperce (1741), věnovaný od kníž. rodiny Schwarzenberské.

V Kratochvíli dosud zachovala se pokrývka na oltář a záclona u Mariánského obrazu, vyšívané hedvábím, z doby renaissanční. R. 1638 placeno Linhartovi Vlachu z Prachatic za kožené antipendium; u sv. Václava v Netolicích jsou také malovaná antipendia ze XVII. věku. Stejného stáří jsou dva kožené polštáře ve Frantoli.

Dioec. museum Budějovické uchovává vzácný missál Kaplický z 2. pol. 14. století a druhý missál z r. 1550; spolek literátů Prachatických psané kancionály a písně ze 17. a 18. století; Prachatické museum kancionál z r. 1554 a 2 pamětní knihy v lisované kůži vázané a kované, vedle dalších pergam. listin a diplomů, jaké zachovaly se jednak v městech i u společenstev našeho okresu.

Nej starší pečetidla městská i cechovní nalézáme v Netolicích, Prachaticích, Vimperku, v Husinci a Chrobolech, Vlachově Březí a Frantoli.

Historicko-umělecká musea jsou zde v začátcích; více shledáváme se s milovníky sběrateli, kteří z různých příčin vzácné již památky kupují a ukládají. Uvádíme zde pouze městské museum Prachatické, bohaté sbírky JUDr. Otakara Kudrny, které určeny jsou za základ budoucího městského neb okresního musea Netolického, sbírky J. J. knížete Schwarzen-berga v zámku Libějickém, museum v Kratochvíli a konečně dioecesní museum Budějovické, které přes to, že je mimo okres, nemálo památek z jeho obvodu uchovává.

10

Končíme popisnou část svého úvodu památkami lidovými, pokud sporé zbytky nám někdejší život našich předků také v domácnosti předvádějí.

Z typických budov zachovalo se nám zvláště v části české po skrovnu. Setkáváme se sice ještě s budovami srubovými, avšak v takovém zbědovaném stavu, že v brzku i těchto nebude.

Řečí, stavbou svých domů i zaměstnáním liší se Volary od okolního lidu; jsou stará kolonie alpská, kam vše směřuje a obchodní cestou a styky poukazuje. Mimo Volary i v kraji německém budovy srubové ponejvíce šindelem i po stranách pokryté mizejí.

Nej dokonalejší obraz lidového života poskytují nám obsáhlé sbírky JUDra O. Kudrny v Netolicích, výše již připomenuté, v nichž obsažen nábytek, šatstvo a prádlo, domácím uměním zušlechtěné.

Několik džbánků lidových — mimo cenné sbírky nádobí cínového — chováno jest v zámku Libějickém, zřídka setkáváme se však již s ženskými pracemi okrasnými v chrámech; výjimku činí Volary svými kasulemi, k nimž věnovaly Volarské ženy po posledním velkém požáru své zlaté čepce. Také v Netolicích nalézáme 2 pláštíky na ciborium, zhotovené ze zlatých čepců.

Sem řadíme konečně črty, průpovědi a podpisy latinské a české v kobce pod věží kostela Staroprachatického; sáhají až do 16. a 17. století a podávají nám vzácný obrázek prostého cítění našich předků, zvláště oněch, kteří za zdokonalením v řemesle po světě se potulovali.

Aby nákladné toto dílo mohlo důstojně vyjiti, poskytlo slavné obecní zastupitelstvo města Netolic jakož i tamní slavné okresní zástupitelstvo značnou podporu. Neméně štědře přispěl J. J. kníže Adolf Josef ze Schwar-zenberga, který také svou znalostí kraje, danými pokyny a doplňky k úplnosti Soupisu se přičiňoval, použití knížecích archivů dovolil a poskytnutím zvláštních beneficií spisovatelům práci značně ulehčil.

Při vyhledávání a popisování všelikých památek nápomocni nám byli: městské úřady v Prachaticích, Netolicích, Vimperku, Vlachově Březí a v Husinci, velebné duchovenstvo a p. p. učitelé v Netolicích, Prachaticích, Fefrech, VI. Březí, Bohumilicích, správa městského musea a spolek literátů v Prachaticích, vrchní správa statků hr. Herbersteina ve Vlachově Březí, kníž. Schwarzenberské stavební úřady v Petrově dvoře a Vimperce a inženýrské kanceláře zde a v Libějicích.

Zvláštní přízní provázeli dílo: p. JUDr. Otakar Kudrna, t. č. okresní starosta a měšťanosta Netolický, tamní poštmistr p. J. Múgo, kapitulní děkan Mons. Adolf Rodler v Č. Budějovicích, stavitel Rudolf Zobl v Prachaticích, kníž. vrchní inženýr Viktor Kroh v Praze, farář M. Wiirstl ve

Fiirstenhutu a obchodník M. Mašek na Hluboké ochotným poskytnutím fotografií. Největší počet fotografických snímků provedla firma J. Seidl v Č. Krumlově, F. Bolech v Netolicích a F. Pohl ve Vimperce.

Při půdorysech značí plná černá barva dobu románskou a přechodní, křižováni dobu gotickou, husté čárkování dobu renaissanční a barokní a čárkování řidší 19. století.

Běleč.

Sedláček, Hrady VII., 229.

R. 1751 byl nalezen blízko u cesty ,,in Rann“ pod velkým širokým kamenem poklad, asi 3 mírky starých peněz.

Z TVRZE zachovala se pouze část hospodářské budovy v právo od vjezdu do dvora. Roku 1362 připomíná se Mikuláš z Bělče; od r. 1514 vyskytuje se jako držitel tvrze Jan Malovec z Malovic. 1620 jako statek Ctibora mladšího Údražského z Kestřan vzat císařským vojskem a vydrancován. Tvrz na to ještě obnovená dostala se prodejem r. 1688 knížeti z Eggenberka, který ji přivtělil k panství Prachatickému a Volarskému.

Bohumilice.

Joliann Trajer, Hist. stát. Beschreibung der Diócese Budweis 946; S včte c k ý III., 328.

Farní ves, ke které 1352 prvotně Vimperk býval přifařen. Roku 1367 praesentován sem farář Herberdem z Vimperka.

KOSTEL NEJSV. TROJICE hrozil r. 1663 sesutím, pročež musil býti restaurován. Roku 1815 vyhořely kostel a fara; v letech 1817—8 obnoveny, při čemž ze starého kostela použito pouze části severní zdi se starým portálem z 2. pol. 13. století. Roku 1861—2 přistavěna vížka se schody na kůr a zvonice o samotě stojící.

Kostel (vi? (br. p) skládá se z čtyřstranné prostorné presbytáře, 9-90 m dlouhé, 8*oo m široké, valené sklenuté, k níž na sever přistavěna sakristie, do kříže sklenutá, s oratořem. Lod, dlouhá 12*00 m, široká 12*24 m, má rákosový strop a jest půlkruhovým vítězným obloukem od presbytáře oddělena. Hudební kůr na dvou pilířích spočívající, podklenutý,

vstaven do lodi; nad presbytářem stojí nepatrný sanktus formy barokní; roku 1861—2 přistavěná vížka kryta střechou jehlancovou. Celkem jest kostel jednoduchá prostá stavba odpovídající dobám přestavby; totéž platí o vnitřní úpravě.

Jak hlavní oltář s obrazem nejsv. Trojice, tak poboční oltáře sv. Jana Křtitele s obrazem téhož světce a další sv. P. Marie Lourdské a sv.

Barbory i kazatelna jsou výtvory i. pol. 19. století, slohu pseudobarokního. Povšimnutí zasluhuje pouze obraz sv. Barbory na stejnojmenném oltáři s nápisem: ,,Obraz tento Swaté Barbory wlastnj rukau malovaný obětowala do far-njho chrámu Páně Bohumělitzkého Maria swobodná panj Kosoř Malowec z Malowic assistentka wys. Král.

Kapitole urozených dám pod jménem swat. angelůw na nowém městě Pražském. Žádajíc by farnjci Ska-litštj o gegi wěčné oslawenj wraucj modlitbau Pana Boha častěgi prosili“; v levém rohu vymalován znak Malovecký s nápisem: ,,v Praze léta Páně 1847“. Obraz měří 0-71 X 0-88 m.

g§l«

..,P

;; i]

W-

Obr. 4. Bohumilice. Půdorys kostela.

■•Ti

mm

ř"

Ml

!5

y -/ v¹'

yy

WM

Obr. 5. Bohumilice. Starý portál s gotickou křtitelnicí.

i4

Varhany pořízeny roku 1835 za 500 zl. Vid. od Frant. Halady varhanáře; opraveny 1875 a 1888.

Cínová křtitelnice o třech nohách má na víku nápis: FRIDE-RICUS COMES THUN-HOHENSTEIN 1874. V kobce vedle portálu zazděna kamenná kruhová křtitelnice tvaru gotického. (Viz. obr. 5.)

V kostelní dlažbě položeno několik kamenných náhrobků povětšině rodu Malovců:

1.    v lodi před oltářem sv. Barbory 1-82 m dlouhý, 0-91 m široký, s úplně vyšlapaným nápisem a znakem Malovců.

2.    v prostřední chodbě lodi, i-66 m dlouhý, 0-83 m široký, z vápence, úplně setřený, tak že pouze vrytou formu štítu lze pozorovati.

3.    před oltářem P. Marie Lourdské, 1-35 m dlouhý, 0*70 m široký, nahoře s hrubě tesaným znakem Malovců, pod nímž jest nápis:

UROZE DNE 14 LÉTA

1814

WISOCE NĚMU ÚNORA PANE

W 62 ROKU WEKU SWEHO ZEMŘELEMU PANU WACLAWOWI MA LOWCOWI SWOBODNEMU PANU Z CHEINOWA A WINTERBERGA CISAŘO-KRALOW-SETNIKOWI PANU NA WISO KEM HRÁDKU STARÉ A NOWE SKALICI GA KOŽTO PANU OTCI SWEMU SRDEČN. MILOW ANEMU PAK WISOCE UROZENÉMU DNE 6 ZÁŘI LÉTA PANIE 1811 W 19 ROKU WĚKU SWEHO ZEMŘELEMU PANU KARLOWI MALOWCOWI SWOBODNEMU PANU Z CHEI NOWA A WINTERBERGA GAKOŽTO BRA TRU SWEMU NEJMILEGSSIMU OBOUM DWOUM ZDET W PANU ODPOČIWAGICIM NA ZNAMENÍ SWE SINOWSKE WDĚČNOSTI A BRATRSKÉ LÁSKY TENTO PAMĚTNÍ KA MEN POLOŽITÍ PORUČIL FRANTISSEK MA LOWEC SWOBODNY PAN Z CHEJNOWA A WINTERBERGA CJSAŘO . KRALOW . PO RUČNJK DEDIČNJ PAN NA WISOKEM HRA DKU STARÉ A NOWE SKALICI 1814.

4.    v presbytáři před pobočním oltářem sv. Jana Křt., 1-43 m dlouhý, 0-64 m široký, z vápence; nápis nahoře a kolem znaku nejasného úplně setřen; vedle něho

5.    1-75 m dlouhý, o-88 m široký, z vápence, nápis nahoře a kolem znaku nejasného úplně setřený.

Kolem hlavního oltáře:

6.    po levé straně, 1-68 m dlouhý, 079 m šir. vápencový, s nápisem nahoře a kolem znaku Maloveckého úplně setřeným.

7.    před oltářem, 1-34 m dlouhý, 078 w široký, necelý, s úplně setřeným nápisem a pod ním znakem Malovců.

8. vedle něho, 176 m dlouhý, o 88 m široký, v hořejší polovici

s nápisem:

LETHA 1599 PRWNI PO STNI STŘEDU VMŘEL VRO ZENY A STATEČ- RYTIRZ PAN WACLAW STARÍÍY MALOWEC Z CHEYNOWA A NA WINTR : NA WELI (K) EM ŽDIKO-POD CZERN’ MI H (O) (R)AMI A WYSOKEM DWORZE PAN BVOH RACZ SE SMILO

WATI

NAD GEHO DVSSY

Znak

Malovců

' ' 310/A ISIZOOd M 10 V

dole se znakem Malovců.

9. vedle předešlého, 1*76 m dlouhý, i-oo m široký, z vápence, s uraženým levým rohem; v hořejší polovici nápis:

(ANNO DOMI)NI 1666 19-

(SRPNA) VMRZEL A POCHOWAN GEST

TVTO VROZENY A STATECZNY RYTIRZ

PAN PAWEL NEYSTARSSY MALOWEC Z CHEY

NOWA A WINTERBEGKA NA SKALY

CZY HRADKV A HOSPOZYNIE KTERE

MVZTO KV PAMATCZE OD VROZENE

PANI HLOŽKOWNY Z ZIAMPACHV

PANNI NA SKALICZY A HOSPOZYNE

NIEKDY MANZIELKY GEHO MILO

STI TENTO KAMEN POLOŽEN GEST.

v polovici spodní 2 znaky: Malovců a Žampachů. Uražený levý roh vyplněn kusem náhrobku jiného:

io. délky 0-42 m, šířky 0-30 m, z vápence, z nápisu lze čisti:

ECZI

TNE PA II O NI PANIE MRZEL

STATECZ

1:5:

11. vedle obou, 1-87 m dlouhý, 0-93 m široký, z vápence, silně se-šlapaný, uprostřed s erbem neznatelným, kolem něhož nápis got. mi-nuskule jen částečně čitelný: — íefa bopjfjo ftfgqgfjo (1617) . . . (untrj)Bl urcgeng a jíaíeqntj (ian) mal. . .

12. po pravé straně oltářních schodů, 1-12 m dlouhý, 0-82 m široký, se znakem Malovců, vedle něhož na okraji pravém a dole lze rozeznati pouze

část nápisu: NA sem patří úlomek pod č. 10. uvedený.

DIEGI W RVCAV BOZÍCH

i6

snad

13. za předešlým, 1-90 m dlouhý, 0-90 m široký, z vápence se sešla-panou postavou rytíře obnažené hlavy, opírajícího se pravicí o dýku, levicí o štít s erbem Malovců, u nohou přilba. Kolem nápis frakturového písma málo čitelného: Jkn 13DacIaro Uklont . . . b i cg . . . M fttfo ge ]Br>djoman Lkekaumge . . .

V dlažbě presbytáře pozorovati jest ještě několik kamenů, dnes úplně hladkých, které jsou asi náhrobky šešlapané.

Na západním čele lodi upevněny 2 náhrobky:

14. 1-03 m široký, 1-37 m vysoký, z vápence, s kalichem nahoře, umrlčí hlavou dole a nápisem:

VENERABILI DEO SUIS-ANTONIO SKAUMAL

QUE CHARO SACERDOTI BOHÉMO WORLICENSI

QUI

FIDELES BOHUMILICENSIUM ANIMAS PIE SEDULEQVE PAVIT

UT CAPELLANUS XI UT CURATUS VII ANNIS DEINDE PLENUS MERITIS DIE XII SEPTEMBRIS ANNO DOMINI MDCCXCII

ŽETATIS SU/E XLIV PIE IN DOMINO OBDORMIVIT HOC SINCERI AFFECTUS MONUMENTŮM POSUIT WENCESLAUS MALOWEC LIBER BÁRO DE CHEYNOW ET WINTERBERG DOMINUS IN ALTO HRÁDEK SKALITZ

ET KLINKOWII.

ANNO DOMINI 1794.

15. 1*70 m vysoký, 0-74 m široký, z vápence, v hořejší polovici a kolem znaku Malovců sešlapaný, nečitelný nápis got. minuskulí, z konce 16. století.

16. přiložený na stěnu, 1-04 m vysoký, 0-52 m široký,'z vápence; na hořejší trojhranné části vytesán kříž, po jehož pravé i levé straně klečí modlící se muž a žena, z jejíchž úst vychází modlitby těžce čitelné; nad hlavami obou křížky; pod obrazem v zarámovaném poli nápis:

LÉTA PANIE 1771 DNE DESATIHO LEDNA USNULA PANU ANNA CE RUžKA WLAS’NY TOMASSE KLOUBI Z DOLAN MAICCE WIEKU 6 LET A 7 MNESICU Y TEZ TAKÉ 25 LEDNA PAWEL SYN ODEWZDAL DUffY fWAU BOHU MAIC TEZ WIEKU 10 LET A 1 MNE SIC SOUC SEM BOLESTI ÍRDCE DOPROWODENI • AMEN •

Na poprsní zdi terasy před vchodem na hřbitov zbytky starých náhrobních kamenů, k opravě krytin v nej novější době rozbitých, jeden se znakem Malovců a částí nápisu. Podle sdělení bylo prý také na jiných místech ohradní zdi hřbitova ke krytí jejímu použito kamenů náhrobních.

Mimo to stojí na hřbitově v čele lodi kovaný dvoj-ramenný železný kříž vyrůstající z podkovy, s nápisem:

IM 1 • 7 • PANU USNUL 6 • 7 • VN

si

SLE

(Viz obr. 6.)

,1 \

K inventáři připomínáme, že monstrance, ciborium, kalichy i paramenta vesměs náležejí 19. století a nemají ničehož pamětihodného. Na oltářích 6 cínových svícnů barokních, výšky 0-70 m a 4 výšky 0-36 m, z druhé polovice 18. stol. a 4 z 19. stol.; v sakristii pak malá visutá lampička z prolamované mosazi, ze 17. stol.

Matriky počínají rokem 1655, Liber memora-bilium jest z r. 1760.

Obr. 6. Bohumilice, Železný kovaný křiž

z r. 1767.

V samostatné, roku 1862 postavené zvonici visí

3 zvony:

největší, průměru 0-75 m, výšky 0-52 -1- 0-14 m koruna, na plášti s obrazy Nejsv. Trojice a Panny Marie, na dolní obrubě s nápisem: DEDICATA SANCTISSIMAE TRINITATI SUB PATRONÁTU FRANCISCI MALOWECZ DE CHEINOW ET WINTERBERG;

prostřední, průměru o-6i m, výšky 0-49 + 0-12 m koruna, s obrazy sv. Antonína a sv. Floriana a nápisy: DEDICATA S • S • ANTONIO ET FLORIANO AB ANTONIO ET ANNA KRAML 1885 a ULIL JOS. DIEPOLDT V PRAZE.

menší, průměru 0-52 m, výšky 0-38 + o-io m koruna, s obrazem sv. Jana Nep. a nápisem: PERNER BVDWEIS 1840.

Malý zvonek visí ještě v malé věžičce nad presbytářem, jest však nepřístupný.

ZÁMEČEK SKALICE, bezprostředně vedle osady položený, jest jednoduchá budova jednopatrová, poukazující svým zevnějškem staršího traktu na úpravu v 1. pol. XIX. století; přistavěné křídlo náleží době nejnovější. Také vnitřek neposkytuje ničehož pozoruhodného.

V blízkém DVOŘE SMRČNÉ obytné stavení s kamenným znakem pěti růžic. Špýchar o třech poschodích pokládají za bývalý klášter Templářů. Uvnitř jsou prý nástěnné malby a v průčelí kdys stávající kamenný emblem (bochník chleba) snesen a uložen v Bohumilickém dvoře.

Bořek, někdy dvůr, viz Švihov.

Brenntenberg.

Na poli nalezen středověký meč, který jest uložen v městském museu Pra-

chatickém.

Březí Vlachovo.

J. T r a j e r, Diocese Budweis 919; Sedláček, Hrady VII., 230; Světozor 1872, str. 274; W oldřich v Mittheil. d. anthrop. Gesellsch. in Wien V., No. 7 u. 8, 1875 u. XXIII. (neue Folge XIII.) 1893 10.

Nad vsí Dolním Kozlí na vrchu Hradiště vály kamenné a zemité, které Woldřich čítá k župním hradištím, v 8. stol. povstalým.

Již roku 1274 připomínají se Vernéř, Vchyna a Michal, bratří z Březí. Po Vlachovi Malovcovi na počátku 15. stol. dostala osada příjmí Vlachovo Březí. Roku 1538 povýšeno Březí za městys a obdařeno znakem. R. 1868 stalo se městem. Na městském úřadě uschovány rozličné privileje městské: Stříbrná pečet městečka Březí ze 16. stol.; dvě mladší pečeti. Společenstva uschovávají: pekařskou pečet a feruli, obě z roku 1711 a řeznickou pečet z r. 1672. (Viz obr. 7.)

FARNÍ KOSTEL ZVĚSTOVÁNÍ P. MARIE připomíná se již r. 1359. V létech 1665—1770 měly Předslavice s Březím společného faráře. Z kostela prvotního krom kamenné křtitelnice a starších zvonů nezachovalo se ničehož. Nynější kostel (viz obr. 8. a 9.) byl vystavěn v letech 1656—1669, jak allianční znak hraběte Karla Leopolda z Millesima a jeho manželky Františky Eusebie Hysrlové z Chodů (f 1669) nad

triumfálním obloukem dokazuje; skládá se z kvadratického presbytáře, délky i s triumf, pasem 7*10 m a šířky 6*oo m, do kříže sklenutého a obdélné lodi délky 17*65 m a šířky 8*90 m, do dvou křížů sklenuté. K presbytáři jest přistavěna z jedné strany věž, sloužící zároveň za sakristii a na straně protější oratoř, jejíž klenba valená jakož 1 křížová klenba presbytáře jest bohatě dekorována prací štukovou; do lodi jest vestavěna a na dvou pilířích podklenuta kruchta s oratořem.

i?

ť-

s,

OJ-

-i

1 í IsJ ‘

Obr. 7. Březí Vlachovo.

a) Pečeť městská z 16. stol. b) Pečeť městského úřadu, c) Pečeť obecního úřadu, nčmecká, d) Pečeť řemesla řeznického z r. 1614. e) Pečeť řemesel pekařského, mlynářského a pemikářského z r. 1711.

Roku 1735 přistavěny k lodi symetricky 2 KAPLE: SV. JANA NEP. a SV. BARBORY, členěné jako lod lesenami a těžkým kládím, nad nímž vypínají se kupole, zakončené zděnými lucerničkami; v presbytáři a kapli sv. Barbory hrobky. Značnější změny dostalo se chrámu v létech 1860 a 1865, kdy dřívější forma věže, podobná věžím přistavěných kaplí, pozměněna ve formu nynější. Menší oprava věže provedena 1818, důkladnější obnova celého vnitřku kostela roku 1897. Při této příležitosti byly malby v kaplích — obrazy ze života sv. Jana Nep. a sv. Barbory — přebíleny, allegorické výjevy ve výklencích a obrazy na oltářích obnoveny a na širokých pasech mezi lodí a kaplemi nové namalovány.

■kH

f

\\

t*

k.

p

I

;

gfj

F«

.1

M

, 0 „

I

U.m

f

ssssr

. ,.^vr - , ■«• mX^Í ■    ■ fe ■ a

F?|C-í

-,T:.    _ Vií

- - —

. ..dSafel‘iitei

Obr. 8. Březí Vlachovo. Kostel s kašnou.

.

í

"X"

1

\ i

Á

sjKsrvSj

m.

• Ha

[

x'

..

DX

V presbytáři jest hlavní oltář barokní, postavený r. 1773 od sochaře Ignáce Hammera z Březnice u Dobré Vod}/ se slušným obrazem Zvěstování Panny Marie, který dal kníže Karel Dietrichstein malovati.

|ř'f

aifažaBB

■B'

Obr. 10. Březí Vlachovo. Pohled do presbytáře.

Koncepce i provedení dobré, slabší jest práce figurální řezbářská (sv. Šebestián, sv. Václav, Sv. Jan Nep. a sv. Vendelín). Na obraze poznamenáno: Obnoveno 1897. (Viz cbr. 10.) V lodi stojí 2 poboční oltáře ze stejné doby: sv. Anny a P. Marie (r. 1774, obnoven 1798). se sochami sv. Petra a Pavla, dobrého provedení a sv. Linharta (r. 1772) se sochami sv. Blažeje a S. Mikuláše, stejně dobrý. Chronostikon posledního oltáře ukazuje na rok 1743: obnoven r. 1870. V levé kapli postaven r. 1772 velký s 1 o u-pový oltář s přemalovaným obrazem sv. Jana Nep., nahoře s obrazem sv. Václava a sochami sv. Zikmunda a sv. Floriána. V tumbě leží socha sv. Jana Nep.; koncepce i provedení oltáře, zvláště části řezbářské, sochařské jest velmi dobré. (Viz obr. n.) Stejně dobrou koncepci a provedení má oltář sv. Barbory v protější kapli s obrazem zdařilým téže světice a nad ní obrazem sv. Trojice, jakož i sochami sv. Ludmily a

ry ■

f/l

....

.4

,tě

¹'yj

}{}{}{|r i

Obr. ii Vlachovo Březí. Kaple sv. Jana.

sv. Markéty. V tumbě leží socha sv. Rozálie. Oba oltáře zdobí znak Dietrichsteinský a byly prý sem dány z Mikulova na Moravě. Vedle téhož oltáře stojí menší sv. Anny, s obrazem světice a dobrými soškami sv. Josefa a sv. Jáchyma, z 2. polovice XVIII. stol.; v novější době v neprospěch předělán.

Vedle oltáře sv. Jana Nep. výtečně provedená kopie renaissančního oltáře Marie Celské nad kládím s císařskou korunou a odznaky

vojenství na polštářích z r. 1760; pozlatil jej Jan Pazourek, malíř a měšťan Budějovický. Na blízkém pilíři dobře provedená řezba Krista na kříži s méně zdařilými anděly.

Varhany jsou barokní, jednoduchého zevnějšku z r. 1811, r. 1844 opraveny. V lodi 11 stolic s pěkně řezanými čely a nadhlavím z polovice XVIII. stol.

Kruhová žulová křtitelnice s 8 štítky, z pozdní gotiky (XVI. století). [Viz obr. 12.]

Obrazy sv. Petra a Pavla méně dovedné. R. 1764 dána sem Křížová cesta. Také jest zde umístěno 5 cechovních praporců bez zvláštní ceny.

ÍAA

mm

I Sr- \m

m -ii ř~ ;

Hus.

inál

:\

[1

rl

MHfHI

lir iii

■bJ

SJí|

Radomilice.

bí ÍDtníb . . . . .

iff;

m.....-ii ř~ ;

t”

Obr. 12. Březí Vlachovo. Stará křtitelnice.

V kostele náhrobek Oldřicha Malovce, pána na Březí (f 1561) se znakem a nápisem: tTeíFja pante MDLXI n sobolu prjEb ttebtelt maso* pustni umrjřel gest úrokem; pá IDoIbrp;tfr Malotuec; j BDaloraicj a na Bqsjg a tuto íejp geí;o bussg pan Bůf; raqij ntiíosítn) btjíi- JRnten. Jest z bílého mramoru a měří o-88 m šířky a 1-70 m výšky. (Viz obr. 13.)

Z inventáře kostela budiž uvedeno: Monstrance z konce XVIII. stol.; noha měděná z doby empiru, bez umělecké ceny, 0*53 m vys., snad jest to ona, kterou sem darovala hrab. Anna Zuckrová, paní na Dubu; monstrance stříbrná, pozlacená, z XIX. stol., bez umělecké ceny; jen melchisedech s routami a granáty jest starý. C ib 0-rium se stříbrným tepaným košem a víčkem, na němž značka augšpurská a státní pjnc. (Viz obr. 14.); noha jest hladká, nová (XIX. stol.), vys. 0-31 w. Kalich barokní, stříbrný s nápisem na noze: Me -f- mento Martin Tomaschek Anna Anna Jan Catharina Mat. Anna 1718. Na paténě týž nápis a značky: A. S. v ležatém oválovém o áti ování, vys. 23-5 cm.

24

Kalich barokní se stříbrným košem a empirovou měděnou nohou; 0*26 m vys., bez umělecké ceny. Kalich stříbrný, úplně hladký, 0-22 m vys., bez umělecké ceny.

ff.

yu,,%

/V.

WW

WmL

'V, ^ §

9P* # v

IbVIR

fll

<r

Niwiwwiii&niy

■    -    ■ -V

'i

I .-á

:    1

S -A.

}íi

tel®

gf

v’- á

>■*

•I ti

:Jg

ídl

■s

mMmlm

“á«

98

J í

.1

l& '

■P'

_...... •    ^    »■«».»■ Jp .

Obr. 13. Březí Vlachovo. Náhrobek Oldřicha Malovce f 1561.

Pacifikál mosazný, barokní, z konce XVIII. stol., bez umělecké ceny. Pacifikál měděný, barokní, z konce XVIII. stol., bez umělecké ceny.

R. 1761 daroval nový stříbrný pacifikál Václav Hnědec, hejtman Libochovský.

2 mosazné svícny prsténkové, ze 17. stol., 0*31 m vys.

6 cínových svícnů, 66—68 cm vys., 14 cínových svícnů, 54—57 cm vys., barokních, z 2. pol. XVIII. stol.

4 cínové svícny, 39 cm vys., ze zač. XVIII. stol.

Kasule ze stříbrného a zlatého brokátu, z druhé pol. XVIII. stol. Pamětní knihy z roku 1662, druhý díl z r. 1825.

Na kůru Pašije psané od Jana Ant. Schimy 1735, a druhé bez

letopočtu.

Zvony: největší, bohatšího provedení, zvláště plastických okras, měří průměru 1-03 m, šikmé výšky o-8i m, kolmé o*88 + 0-20 m koruna. U koruny zobrazeny měsíce v jemných putti, pod nimiž renais-sanční ornament. Na plášti plasticky značně vystouplé sošky sv. apoštolů: Sv. Jakub, sv. Filip, na straně protější sv.

I

*as:<am

Tomáš a sv. Judas; na třetí straně tabulka •čtyřhranná uprostřed s nápisem:

Vrozený a Stateczný Rytirz Pan Karel }

li

■ . tři

-

Czernin z Chudienic a na Brzezy dal l tento zwon nákladem swym udielat pro Cziest a Chwalu Pana Boha Wsse-mohucyho a pro pamatku swau ke kostelu Blahoslawene Panny Marije Matky Boží w Miestie Brzezy. Letha Panie 1592.

i*

Na straně protější nad věncem, v němž znak Černínský, nápis: Karel Czernin z Chudienic na Brzezy, pod znakem DEVS DAT CVI VVLT, dále (podle pamětní knihy) nápis:

Slowutny Brykcij z Zynpergku zwonař v Nowym miestie Pražském tento zwon udielal. Na hraně kolem opakují se obrázky představující mlácení, dojení a střihání, rakem oddělené.

jfci

Prostřední: průměru 0-90, šikmé výšky 0-67 m, kolmé o-68 + 0-15 m koruna.

Obr. 14. Březí Vlachovo. Ciborium.

Krášlen u koruny festony; na dolním kraji nápis: MUNIFICENTIA PRINCIPIS BENE-VOLENTIA TERRITORII CONECTU FRAN-CISCI RAFFIUS CURATI ET ISIDOŘI BAUDIS SUPREMI DIRECTORIS POST PASSAM RUPTURAM NOVO REFUSA. Na plášti relief sv. Jana Nep. — Podle pamětní knihy byl darován starý od Jana Diviše Lva Žakavce ze Žakavy, pána na Březí, byl však r. 1798 přelit.

Menší průměru 0-74 m, šikmé výšky 0-54 m, kolmé 0-58 + o-io m koruna, má u koruny dvě řady ornamentu, mezi nímž nápis: GEORG WENTZL KOHLER GOSS MÍCH IN BVDWEIS 1741.

N e j m e n š í průměru 0-40 m, šikmé výšky 0-28 m, kolmé 0*30 m + 0-08 m koruna, má ornament u koruny a na plášti po jedné straně relief sv. Floriána, po druhé uprostřed věnce znak zvonařský s nápisem: IOHANN ADAL = PERNER IN BVDWEIS, pod věncem letopočet 1833.

Na místě nynějšího ZÁMKU stávala tvrz. R. 1468 a 1620 byla vypálena, ale zase hned obnovena. Nebyla velká; roku 1680 měla jen 5 světnic, 7 sklepů, marštale na 8 koní a podzemní sklepy, vše z kamene a dobře

li    WĚúk.'

lir. ~ •.......—

*•--.......................

nám,. *•/ *

mm

vh.í;

■ íň=

g|l H savxMow

- ■■ UF

Šm i

mm

Obr. 15. Březí Vlachovo. Štít pivovaru.

sklenuté. Nynější zámek jest jednoduchá dvoj patrová budova, v přízemí klenutá, bez veškerého slohového rázu a článkování; také uvnitř není nic pozoruhodného.

PIVOVAR, rozsáhlá, v přízemí do křížů na pilířích sklenutá budova, v jejímž středu jest velká do obou pater sahající sklenutá síň; zakončena jest v obou čelech barokními štíty; k západnímu připojuje se dvorská brána soudobého, barokního tvaru. (Viz obr. 15.)

Na vršíčku nad městem KAPLE SV. DUCHA. Osmistranná, barokní stavba jednoduchého tvaru — průměru 7-00 m v stranách — kopulí sklenutá, která vybíhá ve zděnou lucernu. Stávala již před rokem 1661, nynější jest však z XVIII. stol. Ke kapli postavěna r. 1903 podélná loď mírných rozměrů, bez architektonických okras. Kupole malována téhož roku.

Oltář z 2. polov. XVIII. stol. se slušným obrazem Seslání sv. Ducha na apoštoly a obrazem Panny Marie z Říma doneseným, z r. 1702, bez uměl. ceny.

Z inventáře kaple znamenáme: Pacifikál mosazný, barokní, ve tvaru monstrance, z konce XVIII. stol.; 32 cm vys.

íá)

Ze zvonků jeden 20ý₂ lib. těžký, s nápisem: Martin Gindra w Klatowech tento zwon slywal r. 1581; druhý stejné velikosti přelit po r. 1890 od V. Pernera v Budějovicích.

Na náměstí stojí 2 kamenné sochy, z doby barokní (XVIII. stol.). Na podstavci sochy Neposkvrněné P. Marie letopočet 1774; na zadní straně letopočty obnovy 1883 a 1900.

(Viz obr. 16.) Na podstavci sv. Jana Nep., který jeví formy empiru, nápis:

...

PIETAS ET ZELVS DIVO JOANNI NEPOMVCENO PVBL IC7E FAM7E HONORISQVE PATRONO SACRAVIT Ao 1794.

Sochy jsou z pískovce, provedení prostředního.

SYNAGOGA, stará dřevěná chaloupka, r. 1784 koupená knížetem Dietrichstejnem a za synagogu upravená, obsahuje skleněný lustr z konce XVIII. stol., mosazné lustry a nástěnná ramena formy renais. Záclona před schránkou thory jest z roku 1811.

Obr. 16. Březí Vlachovo. Socha P. Marie.

Hebrejské průpovídky, výšivky na plátěných páskách z let 1824, 1836, 1846.

Židovský hřbitov je z doby založení židovské obce, které zdejší israelité kladou do středu XVII. stol. Náhrobní kameny z tesaného vápence obvyklého tvaru neb z obyčejných rulových ploten sahají až do prvotní doby založení. (Viz obr. 17.)

Bud kov u VI. Březí.

Sedláček, Hrady VII., 231.

Nej starší držitel vsi, Vojtěch z Budko va, se připomíná v letech I37°—¹373- R- 1620 statek od Dona Martina de Huerta mocně opanován

28

a prodán 1622 Anně Maximiliáně Hysrlové; 1675 koupen od hraběte Karla Leopolda z Millesimo a k Březí připojen. Stávala zde TVRZ, která v hlav-

li- -0br- r7. Březí Vlachovo. Staré náhrobky na židovském hřbitově.

ggp

f"

aSKk&'

rS:

kr

l 1

mším

já

av

í»

2131

W??)

Sr

Ůy

*:

nich zdech v dnešní sýpce panského dvora se zachovala. Obsahuje 2 klenuté místnosti nad sebou. Hlavní dvéře mají dosud kamenné ostění

goticky žlábkované; dvéře do klenuté komory ostění s okosenou hranou. V patrech lze pozorovati stopy přestavby oken i dveří, které dosvědčují,

li

ti

mi

¹

In

Sjíii

MHi

w.

i:

, i»

-F-

Obr. 18. Budkov u VI. Březí. Kamenné ostění někdejší tvrze, nyní špýcharu.

že budova v době starší byla obydlím. Krov stojatý s krytinou kůrkovou jest stejně starého původu. Fagáda v době barokní rozčleněna lesenami.

Budkov u Vimperka.

Woldřich, Mitteil. d. anthr. Gesell. Wien V., 346; P i č, Čecliy II., 1. 356.

Na malém pahorku Hájku, jehož vrchol jest vodorovný, v průměru 12:9 m, jest 24 m od vrcholu kruhovitý val z hlíny 7—8 m široký, terasovitý, valně porušený; zevnější strana válu jest zbudována z kamene. Na vrcholu popelovité vrstvy se střepy, na kruhu robenými.

Cuclavice.

Woldřich, Sitzungsber. d. k. Akademie in Wien I., Abtheil. LXXXII., LXXXIV., LXXXVIIL; Die ost.-ung. Monarchie in Wort und Bild. Bóhmen I., 206; Diluviální fauna u Sudslavic. Zprávy Kr. české společ. náuk, Praha 1880, 81, 83; Mittheil. d. anthrop. Gesellsch. in Wien XIV. B, 1884, 200 a další.

Ve dvou rozsedlinách vápencových tisíce kostí diluviálních zvířat, primitivní artefakty z kostí a z kamene á zbytky lidských lebek.

Cudrovice, Sudrlovice.

KOSTEL založen tu ke cti Zvěstování Panny Marie od Jana Matiáše Paule, děkana ve Vitorazi, r. 1850. Vesnický kostel k severovýchodu orientovaný, prostý všech okras, 16-o m dlouhý, 7-55 m široký do půlkruhu uzavřený.

Hlavní i poboční oltář sv. Johanny z Chuse od akademického malíře a sochaře Jana Biebla v Prachaticích z roku 1865.

Korpus kazatelny, sousoší Piety a tabernákl hlavního oltáře darovány sem z kostela Mariánského u Vitorazi.

Varhany z konce XVIII. století koupeny r. 1909 z kostela Chro-

bolského.

Také inventář je z doby novější a ničím nevyniká.

Čtyři zvony od obce, manželů Vavřince a Kateřiny Zaummůller z Řemdikovic a Ferdinanda a Terezie Hopfinger z Cudrovíc věnované dodala firma Perncrova v Č. Budějovicích r. 1889 a 1894.

Cichtice.

W o 1 d ř i c h, Mittheil. d. anthrop. Gesellschaft, Wien XIII., 13, XIV., 209, 219; P í č, Čechy praeh. II., 149; Sedláček, Hrady a zámky VII., 124.

Naproti vsi po levé straně silnice z Bavorova k Netolicům vedoucí v lese „Baba" 35 mohyl s pohřby žárovými; nález: bronzové jehlice, náramky, dýka, 3 hroty, lidské kosti, úpal mrtvoly a střepy popelniček a mís uložen ve sbírkách Ohradských na Hluboké.

Na cestě z Čichtic do Velké Blaníce po pravé ruce nalezeny pod starými Božími mukami 2 lidské kostry.

Jako držitel Čichtic vyskytuje se na počátku XIV. věku Albert z Libotyně; v letech 1410—1415 byla v držení Mikuláše z Husi, roku 1623—1651 Kořenských z Terešova; 1651 přešla koupí v majetek hrabat z Buquoy a připojena 1728 trvale k Libějicům.

TVRZ stávala jihozápadně od vesnice na ostrohu, obklíčeném potokem, který se dosud nazývá ,,Hrádeček“. Kromě povýšené roviny není tu památek.

Čkyně.

L u d i k a r, Památky VII. 455; Woldřich, Mittheil. d. anthrop. Gesellscli. in Wien IV., 199, V., 341, XXIX. (61); Želízko, ibid. XXVII. (19), XXIX. (31), P í č, III., 1., 362; Tra jer 947; Sedláček,

Místop. slovník 122.

Kamenné vály Věnec (Pržmo) v podobě kruhové ohraničující vrchol ve výměře 4650 m²; k vnitřnímu válu, který místy dosahuje výše i2», pojí se u vyhlídky zevnější val rovněž kruhového tvaru, který jest nižší a zdělán z hlíny a kamene. Ano i stopy třetího válu níže na svahu byly pozorovány. Střepy hrubé, střepy hradištní tu nalezeny.

Obr. 19. Čkyně. Pečeť faiy.

Roku 1243 připomínáT se Bedřich ze Čkyně; později patřily k Vimperku. Malovcové

tu seděli až do roku 1650; r. 1690 se dostaly Václ. MilotoVi Hrušovskému z Hrušová, jehož potomci Čkýni drželi až do r. 1797. Farní kostel Maří Majdaleny připomíná se roku 1350, náležel později jako filiální k Bo-humilicům; roku 1787 zřízena tu lokalie,

......(m~n 1 I^5° ^ara- (Viz °^r- I9-)

R. 1537 vysazena Čkyně za městečko m    a obdržela týdenní trh a 2 výroční.

ij

KOSTEL na mírném svahu nad mě-ffl    stečkem postavený jest orientován a náleží

JI    době přechodní; ze starých, malých román

ských okének zachovalo se dosud jen jedno na jižní straně lodi nad kobkou, kde 1111 -|'5m tvoří do vnitř výklenek pro sochu P. Marie.

Obr. 20. Čkyně. Půdorys kostela.

Téže době přináleží ranně got. portálek, ostře lomeně sklenutý, triumfální oblouk téhož tvaru, avšak plný, bez profilu a presbytář, do kříže sklenutý; žebra profilu hruškovitého, beze svorníku, opírají se o vejčité konsoly. Za hlavním oltářem zachoval se malý čtyřstranný sanktuář s kamenným ostěním, avšak bez

Ir.

murnimimrd

KS

Oi

li

°3

Obr. 21. Čkyně. Kostel: b) portál lodi c) patka klenby v presbytáři s profilem žeber d) profil obruby sanktuáře e) kamenná křtitelnice.

všelikých okras a kamenná křtitelnice kruhová se štítky. Okna v pozdější době rozšířená pozbyla got. tvaru. Kostel jest mírných rozměrů. Presbytář měří i s vítězným obloukem 4-20 + 1-05 m délky, 4-40 m šířky; lod, původně asi 8-oo—9-00 m dlouhá, prodloužena v 2. polovici XIX. století- na 14-40 m délky při šířce 6-00—6-90 m. Měla až do roku 1858 trámový strop zá-klopní, který téhož roku vyměněn za rákosovaný. Vestavěný kůr spočívá na dvou zděných sloupech; v nejnovější době byl rozšířen a podepřen dvěmi železnými sloupy; jest podrákoso-ván. Nad sakristií, záklopním dřevěným stropem kryté, | je oratoř, do placky sklenutá.

si

R. 1827 zvýšen presbytář o patro a upravena tam zvonice; kryt jest střechou formy čtyřstran-ného jehlance. (Viz”obr. 20. a 21.)

ES

Hlavní oltář se starším obrazem Krista na kříži a

•77

S!

■■

Ijgggill!

jS-Ms

%&■<

Hummí

4-

-T*

Obr. 23. Čkyně. Monstrance.

Obr. 22. Čkyně. Náhrobek Malovce.

mladším sv. M. Majdaleny jest velmi slabé práce barokní z XIX. st.; to-totéž platí o kazatelně a ostatních dvou pobočních oltářích z konce XIX. stol.

Varhany jsou z roku 1906 od Em. S. Petra z Prahy.

Křtitelnice stará got., kamenná.

Před hlavním oltářem pochován některý Malovec, kde viděti n á-hrobek jeho s vytesanou postavou sešlapaný, tak že nápisu nelze ani pozorovati; jest z vápence a měří 1-29 m délky, 0-77 m šířky. Vypodobněn s obnaženou hlavou, v levé ruce drží dýku, v pravé znak. (Viz obr. 22.)

Vedle položená dlouhá vápencová plotna, jež je snad též sešlapaný neb obrácený náhrobek.

Za to jest plotna před kobkou, 1-56 m dl., o-8o m šir., skutečným náhrobním kamenem, jak lze pozorovati v jednom rohu.

Ve věži' visí tři zvony:

nej větší průměru 0-85 m, šikmé výšky 0-63 m, kolmé o-66 m, dekorován u koruny pseudogot. kružbou, na plášti pak nese nápis: POŘÍZEN JSEM BYL KE CTI A CHVÁLE BOŽÍ A K POŽEHNÁNÍ OSADY ČKYN-SKÉ OBĚTAVOSTÍ MANŽELŮ ONDŘEJE A FRANTIŠKY FACKENBERG MLYNÁŘE VE ČKYNI A MILODARY OSADNÍKŮ ČKYNSKÝCH ZA P. FARÁŘE FR. PFEIFERA. ULIT JSEM OD: A.

> >r>

1*

PERNERA A SYNA V BUDĚJOVICÍCH LÉTA PÁNĚ 1887; na straně protější jsou reliefy sv. Ondřeje a sv. Františky s nápisem : SVATÝ ONDŘEJ I A SVATÁ FRANTIŠKO ORODUJ ZA NÁS.

;í

pesy

Zvon prostřední prům. o-66 m, šikmé výšky 0-51 m, kolmé výšky 0-55 + o-io m má na plášti relief sv. Františka a na straně protější nápis: NÁKLADEM OBČANŮ ČKYNSKÝCH ZA FARÁŘE PANA P. T. VOJTĚCHA VAŇKA. OD JOSEFA DIEPOLDTA V PRAZE 1878.

•'V

m-

(V

Zvon nejme nší, průměru 42 cm, šikmé výšky 30-5 cm, kolmé 34 + 7 cm koruna, má na plášti relief sv. Jakuba Vel. a u koruny nápis gotickou minuskulí s přeházenými písmeny:    m z u m f; tt) 1

Obr. 24. Čkyně. Ciborium.

a a p m tj & o n u m a f fy n k n p I; nt o nt a s ».

Z inventáře sluší poznamenati:

Monstrance stříbrná, zlacená, s výtečně tepanou nohou (andělíčkové, růže a pletený ornament) a značkami na noze a paprscích; ze zač. XVIII. stol.

41 cm vysoká. (Viz obr. 23.)

C i b o r i u m stříbrné, zlacené, téže koncepce a výtečné práce, 33 cm vys. se značkami: (Viz obr. 24)

Kalich mosazný, pozlacený, na noze s festony a hlavičkami andělíčků formy empiru, 21 cm vys., se značkou C D a s pražským puncem úřadním z počátku XIX. stol. (letopočet neasný), všední.

Kalich mosazný, hladký, beze značek, z pol. XIX. stol., 24 cm vys., bezcenný.

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Prachatický.

Obr. 25. Drslavice.

Křížek na hlavním oltáři měděný, postříbřený, barokní, z konce XVIII. století, 39 cm vys.

6 cínových svícnů, ze začátku XIX. stol., 46—47 cm vysokých.

6 cínových svícnů, ze začátku XIX. století,

lf®WB

■ \

I*

na

1;S

§f|

^

"■"V    ..c -v .

- ■ -

. -T'-

21—30 cm vys.

Lampička cínová, ze zač. XIX. stol., v lodi.

Většina paramentů nových; pokud jsou z konce XVIII. a zač. XIX. stol., všední, bez zvláštní ceny.

Matriky od roku

1787.

Pamětní kniha od

r. 1787.

ZÁMEK jest jednopatrová budova o jednom traktu s přistavěnou zimní zahradou, se známkami antiky a pseudogotiky z 1. pol. XIX. stol. Vnitřní úprava po většině moderní, 2. pol. XIX. stol. náležející.

Drs lavice.

Sedláček, Hrady XI., 161.

TVRZ východně od Vimperka ležící stávala u-pros+řed rozsáhlého popluž-ního dvora. Skládá se ze 3 domů, ktere tvoří úzký čtyřstranný dvůr. Na všech domech viděti jest zbytky rýsované rustik}⁷; západní část, starý zámek, jest dvojpatrová a slouží od roku 1777 za sýpku. Na dvorní straně jeho jest zbytek arkýře a 2 krá-korce, daleko ven vystupující, na nichž spočíval. Malá okénka vedle něho a 3 okna 2. patra zachovala dosud kamenná profilovaná ostění. Uvnitř lze stopovati změny oken a vybouraných příček. Trakt severo-

m

■M

BBMB

východní, o jedno patro nižší, má dvojdílnou střechu se žlabem uprostřed. Různé výšky budov a dělené střechy dodávají budově malebný

O,

Ilk

f*r

Éř'1 ;

I- .

OK .

L; s 1

!Ěm£^' jÍa3«ÍÍÉÍ?

- ni.......

«-rr-:.-..vt:¹: "■-■-■■.-■j.rr—^rrrrr=rrr=r=:rrr. —---v - rb

a? m

&jS :

- fk

m \m

*

F i

■kk;i, =

liS

«|

5 mt.

§BK3

1-

■IIP 7

IJ

Wěě

'H

-ů

i'

'v-&*-r*

w-

e:;5,g

» .    . “W

4>&-

; IP

5*1^

i-

co _

CM_

Obr. 26. Drslavice. Zámek, jeho dvůr a detaily.

4N$i

čJI

SpL* ⁸

~L. \ »

(jfyj |7'

jfí;

*§.

/:

ž»hsg

i

-¹ i V&

^.

SP FF «5

333&Í

iBr i

EiilE

•-

.r...,, *«***.*■..

‘ iji píli

pohled, k čemuž nemálo přispívají ještě renaissanční štíty někdejšího pivovaru. Budovy několika rodinám rozprodané jsou ve velmi bídném stavu

a bude asi v brzku úplné zkázy malebného obrázku z 16. století co lito váti. (Viz obr. 25. a 26.)

Drslavice připomínají se poprvé r. 1384; r. 1390 jmenuje se Štěpánek z Drslavic. Ke sklonku XV. století koupili je Boubínští z Újezda, r. 1551 Rožmberkové, z nichž Petr Vok je prodal i s panstvím Huským Volfovi Novohradskému z Kolovrat. R. 1619 dne 20. června zámek a pivovar od císařských vypáleny. R. 1627 dostaly se koupí Janovi Oldřichovi knížeti z Eggenberka, který je připojil k panství Vimperskému.

Drslavův hrad viZ Vad kov. Dvory u Lažiště.

P í č, III., 1. 369, 401.

Západně od Dvorů jest ostrožna, ohrazená dvojím valeni; uvnitř hradiště je malé vyvýšení jako vlastní hrad.

Okraj silného tuhového střepu nalezen v zahrádce jednoho domu (sídliště s keramikou hradištnou).

lili

■i

lip

i

tm

d!

ESm

SIS¹:¹

Obr. 27. Dvory u Laziště. Kamenné ostění u vrat č. ir.

K statku Fr. Ziky čís. 11. ve Dvořích vedou vrata do lomeného oblouku sklenutá, s kamenným got. profilovaným ostěním z blízkého „Hrádku“ u Husince. (Viz obr. 27.)

Fefry.

Trajer 912; Sedláček, Místopisný slovník 119. H o f e r, Gescliichte des Ortes und der Kirche in Pfefferschlag (Deutsche Heimat. Wien 1906).

Nad mlýnem na poli Fr. Kollera nalezeno bronzové kopí, které jest uloženo v městském museu Prachatickém. R. 1794 nalezeny na poli Jakuba Reisingera dukáty.

Ves Fefry, založená probošty Vyšehradskými, připomíná se r. 1351.

IH3»

MÍ*

.....

i'

Sp^TiTr

Spi

tSffljRsg

llfe*

lilillft

V.

-1**

Eíl

1—II

Hr

. . __ ____■

\v

tteeáái

4-

iť

-I¹*

Obr. 28. Fefry.

Půdorys kostela, b) c) ostění dveří u lodi, d) u sakristie, e) patky a profil žeber v presbytáři, f) sanktuář, g) bronzový kotlík.

r «,

JF

li

II

S. * i

. '-V*.

¥•

",

jkÍĚTÍS!

Filiální KOSTEL SV. ANNY náleží době pozdní gotiky. Pro slabost zdí prasklo got. klenutí sakristie r. 1732 a musilo býti sneseno. Při tom okna a dvéře zvětšena, okno za hlavním oltářem zazděno, zed lodi zvýšena a rákosovaným stropem přikryta. Roku 1732 udeřil hrom do věže, způsobil asi 20 děr do kostela, odkryl jednu stranu věže prejzy kryté, což když se roku 1800 opakovalo, prejzy sundány a krov jeho jako na ostatním kostele šindelem přikryt. Jak nápis nyní zabílený nad triumfálním oblou-

Tj -

Obi. 30. Fefry. Sv. Anna na hlavním oltáři.

kem „Renov 1733, 1849, 1864, 1876, 1899“ dokazoval, provedeno v novější době několik oprav, které r. 1864 se vztahovaly na kůr a r. 1899 na strop v lodi. Také v okénku věže nalézáme v cihlách vryty letopočty 1733, 1752, 1754, 1899. (Viz obr. 28 a 29.)

Presbytář o dvou polích, třemi stranami osmihranu zakončená, sklenuta jest do žeber, které se opírají o konsoly jednoduchých tvarů hrotových; jedině na jedné primitivně provedený lidský obličej. Svorníky jsou nepatrné a krášleny růžicemi: obvyklou pětilistou a šestidílnou geometrickou. Nároží presbytáře jsou sesílena mohutnými opěrnými pilíři

bez ústupku. Triumfální oblouk do ostrého oblouku sklenutý, jest bez profilu. Přistavěná sakristie sklenuta plackou.

L o <3 má rákosovaný strop; vestavěný hudební kůr spočívá na dvou zděných sloupech a jest podklenut. Před jižním vchodem stávala kobka, která zvýšena v mírně vysokou věž, mansardovým jehlancem

x.

f'

*»

Obr. 31. Fefry. Sv. Anna, 16. stol.

krytou; také vchod na kůr a dále do věže, který původně vedl zvenčí, přestavěn a do vnitř přeložen. V lodi připomínají got. dobu dvoje kamenná o s t ě n í okosená, kropenka a sloupek na almužny; v presbytáři jest jednoduché got. sanktuarium s kovanou železnou mříží; také vedou odtud staré, plechem pobité dvéře s kamenným okoseným ostěním do sakristie.

Presbytář měří 6-oo m délky, 5-50 m šířky, loď 9-30 rn délky a 8-30 m

šířky.

Hlavní oltář se sochou sv. Anny z XVIII. stol. jest hrubšího provedení (viz obr. 30); totéž platí o pobočních oltářích sv. Terezie a Panny Marie a kazatelně, téže době náležejících. Zato zasluhují povšimnuti sochy sv. Anny, Panny Marie s Ježíškem, sv. Zachariáše a sv. Jana Křtitele, které staré got. oltáře krášlily; první náleží XVII. století, ostatní pozdní době gotické. (Viz obr. 31. a 32.)

'V

V.;

I.'-

!•

m'

mm

,W«

-i a

v.

yifi

fl

H: ©

r/

'i

'W* i =

# !|

íř

1-......T---

Obr. 32. Fefry. Sochy: sv. Zachariáše, P. Marie a sv. Jana Křtitele.

Starší var h a n y barokní, r. 1865 z Korkusové huti zakoupené a sem přenesené.

Zvony:

Velký, průměru o-88 m, šikmé výšky o-66 m, kolmé 072 + 0-13 m koruna, s dvojřádkovým nápisem u koruny v got. minuskuli: Biti tttE ferií nmgijfor Bartfjolonmis nomra í;abeí tn riutfafe prage artno boinim 1525.

Bco pafri mnnipofntít bí bcafe maris semper uirginia omnibus sancfts. Bani sande spin. sif laus. Na plášti relief sv. Jakuba Staršího.

Prostřední měří 0-67 m průměru, šikmé výšky 0-52 m, kolmé 0-52 + oro « koruna a má jen nápis: AVE MARIA GRACIA PLENA DOMINVS TECVM ANNO DNI MCCCCCII.

Malý měří 0-42 m prům., 0-30 m šikmé, 0-32 m kolmé výšky s železnou korunou, má nápis: ©oííes ,4?Egen uber bis IHPoItfjáfBr ber JiirdjE

in J^feflferfrfjlag, pod ním firma zvonařova: 3 J^erner & ^of;n in BubtUEts, s dvěmi výstavními cenami a letopočtem 1887. Na plášti relief sv. Josefa.

Z inventáře uvádí se: monstrance paprsková, moderně románská, z 2. pol. 19. stol. z bronzu, pozlacená, o-6o m vys.

Ci bor i um stříbrné, 0-24 m vys., s korunou med. barokní, bez značek a uměl. ceny.

P a c i f i k á 1 formy got. monstrance, mosazný, nový, 0-32 m vys., bez uměl. ceny.

Mosazné prsténkové svícny, z XVI. stol., 2 vys. 0-22 m, 2 vys. 0-26 m, 2 vys. 0-345 m, 2 vys. 0-27 m.

Kaditelnice mosazná, barokní, z 2. polov. XVIII. stol.

1 bílá k a s 111 e, z brokátu zlatého, z XVIII. stel.

Bronzový kotlík na svěcenou vodu, renaissanční (XVI. stol.), prům. 0-20 m, původu jihotirolského.

Věčná lampa nová, bez uměl. ceny.

V místě značnější počet starších dřevěných b u d o v.

Frantole.

Sedláček, 193. Pamětní farní kniha z r. 1812.

Frantole podle listiny z roku 1315 ,,Wreudenthal“, dnes německy ,,Frauenthal“ nazvané; farní ves u Prachatic založena 1. 1315 skrze Vernéře, Racka a Přibíka z Vítějovic.. Roku 1317 postoupil Bavor z Bavorova Frantol klášteru Korunskému.

R. 1360 byl tu farní kostel. Po roce 1623 zanikla fj fara a Frantole připojeny k blízkým Chrobolům. Léta J 1797 zřízena lokalie.

R. 1668 štafiroval Vavřinec Anneis nový oltář za 65 zl. R. 1744 povolovalo zdivo kostela a sakristie, ač již před tím bylo podchyceno.

íl_

-V""}.....

Obr. 33. Frantole. Půdorys kostela a stará kamenná křtitelnice.

R. 1754 KOSTEL vyhořel úplně až na zdivo: 3 oltáře a positiv shořely, největší zvon poškozen, avšak zachován, druhé dva se rozlily. Starý kostel byl úzký a až 5 střevíců v zemi vstavený; mimo věž a přiléhající štít bylo zdivo na hlínu stavěno. V střízlivém slohu tehdejší doby postavěn r. 1756 kostel nový, při čemž stará věž, jak dosud lze spatřiti a jak archiv poznamenává, byla ponechána. Roku 1754 dělal Fridrich Semrád, varhanář Nového města Pražského, varhany za 200 zl. (Viz obr. 33. a 34.)

Presbytář i lod formy obdélníkové, mírné velikosti, json uvnitř prosty veškeré architektury; presbytář měří. i s triumfálním pasem délky 7-60 m + 0-93 m, šířky 6-30 m, lod světlé délky 14-73 m, šířky 9-50 m. Stropy obou jsou ploché, rákosované, okna čtyřhranná, do polokruhového oblouku sklenutá, nad presbytářem postavena sanktusová v ě-ž i č k a s lucernou, pobitá plechem; dlažby jsou ze žulových ploten. Na kamenném na práhu dveří vedoucích z presbytáře do sakristie vytesáno: D o H o.

jij

/fííňjí

čí

liji

§1 i

Bm

N.

Obr. 34. Frantole. Kostel.

Dřevěné točité schody vedou na k ů r, podepřený dvěma sloupy dřevěnými orákoscvánými, pod nimiž strop stejně jest rákosován.

Věž, jejíž staré zdivo neobsahuje památky starší architektury, byla asi k původnímu kostelu později přistavěna a zakončena jest střechou jehlancovou v osmihrannou lucernu vybíhající, plechem krytou.

Sakristie, jejíž spodní prostor následkem značného spádu ter-rainu tvoří umrlčí komoru, jest valené sklenuta. Vede k ní podélné schodiště, prkenným stropem přeložené. Zevní architektura záleží v rozčlenění ploch mělkými lisenami. Dvéře mají slušnou práci zámečnickou.

Kostel jest orientován.

Kolem kostela hřbitov, plnou šindelem pokrytou zdí obehnaný s kříži chudými, prkennými.

Hlavní oltář sloupový, s obrazem sv. apoštolů Filipa a Jakuba, jimž jest kostel zasvěcen, a sochami sv. Sebastiana a Rocha,

postaven současně s novým kostelem, provedení jest prostředního. Podle pamětní knihy je prý obraz ze zrušeného kláštera Zlatokorunského a byl r. 1803—4 od malíře Vimperského Viléma Mullera přemalován a znova nevalně obnoven 1879.

Poboční oltáře se sochou Panny Marie a druhý sv. Barbory postaveny 1770; jsou provedení slabšího.

Z téže doby a stejného provedení jsou: všední kazatelna, kamenná křtitelnice a varhany.

V sínci pode věží stojí žulová křtitelnice gotické formy (XIV. st.).

Jař

...

li

Obr. 35. Frantole. Kožené polštáře.

Z inventáře budiž vytčeno:

C i b o r i u m, vlastně starý got. kalich s novější kupou a víkem, o-iq m vysoké, noha mosazná, hladká, úplně stejného tvaru jako Lhenická — jen hrubšího provedení — z XVI. stol.

Monstrance paprsková, barokní, z 2. pol. XVIII. stol., mosazná, o-6o m vys., s nohou empirovou lepší koncepce i provedení.

Relikviář barokní, z 2. polov. XVIII. stol., mosazný, 0-28 m

vysoký.

Relikviář novější, ve tvaru monstrance, 0-38 m vys., mosazný, téhož provedení.

Kaditelnice mosazná, s prolamovaným víkem, 0-25 m vys. ze

XVII. stol.

Kaditelnice mosazná, ze začátku XIX. stol., 0-17 m vys. 24 cínových svícnů, forem jednoduchých, z konce XVIII. a začátku XIX. stol. a cínové konvičky s mísou, z konce XVIII. stol.

Tepaná měděná kropenka barokní u hlavních dveří, 2 kožené polštáře, puncem dekorované, zlacené a stříbřené (XVII. stol.) [viz obr. 35.], bílá plátěná pokrývka pod sošku P. Marie, křížovým stehem červeně vyšívaná — lidová.

Zvony: větší, prům. 0-83 w, šikmé výšky o-6o m, kolmé výšky 0-63 4- koruna 0-13 m, má u koruny nápis: TENTO ZWON GEST PŘELITY KE CTI A CHWALE PANV BOHV A SWATEMV FILIPPV A JAKVBV, pod ním barokní dekorace. Na plášti po jedné straně: relief obou uvedených sv. apoštolů; na protější straně uprostřed věnce znak zvonařský s nápisem: JOHAN : ADALBERT PERNER, IN BVDWEIS ANNO 1840 na dolejším kraji nápis: NÁKLADEM ZÁDVSSÍ FRANTOLSKÉHO — LÉTA TISYC OSM SET ČTIRIDCET ODE MNE JANA PERNERA ZWONAŘE W ČESKÝCH BVDEGOWICICH.

Prostřední: piům. 0-65 m, šikmé výšky 0-50 m, kolmé výšky °'53 + 0-12 m> u koruny nápis: FVDIT ME JOSEPHVS PERNER BVD-VICY 1782, pod tím barokní festony; na plášti: Kristus na kříži.

Malý: prům. 0-44 m, šikmé výšky 0-32 m, kolmé výšky 0-34 + o-io; u koruny barokní dekorace, na plášti po jedné straně relief sv. Jana Nep.

sv. Floriana, po druhé: uprostřed věnce znak zvonařský se stejným nápisem jako u zvonu většího, avšak s letopočtem ANNO 1839.

Obr. 36. Frantole. Stará pečeť z 16. stol.

Podle pamětní knihy byl tu před přelitím těchto zvonů jeden větší z roku 1556, jehož nápis zněl: Tento zvon slitý ke cti a chvále Pánu Bohu a svátému Filippu a Jakubu léta tisýc pět set padesát ssest ode mnie Jossta Konváře z Wodnian. Z menších byl jeden z Lince, druhý z Budějovic. Velký se zachoval až do r. 1840, kdy praskl a byl přelit. Oba menší při ohni r. 1754 se rozlily a byly nově přelity; jeden roku 1782, druhý (Linecký) roku 1839.

Sanktus ve věžičce nad presbytářem nepřístupný.

V „románské komoře “ hradu Krumlovského uschováno měděné pečetítko farní z XVII. věku. (Viz obr. 36.)

Ve vsi několik starších budov, z nichž 6 dřevěných.

Fůrstenhut.

T r a j e r 930.

Roku 1860 nalezeny jelení parohy, kamenným nožem připravované.

Roku 1828 založena lokalie a vystavěn tu dřevěný kostel sv. Jana Křtitele; r. 1861 vystavěn nový kostel a 27. ledna 1864 vysvěcen. 1856 zřízena fara.

KOSTEL pseudogotického slohu skládá se z presbytáře, pěti stranami osmiúhelníku uzavřené a opěrnými pilíři bez ústupku opřené, 8-25 m široké a 6-8o m hluboké, z níž polovice přehrazením nízkou příčkou slouží za sakristii. Přistavěná lod, délky 22-20 m a šířky 10-8o m, v jejímž čele stojí kamenná vížka s jehlancovou střechou, sesílena 12 opěrnými pilíři o jednom ústupku. (Viz obr. 37.)

Zevnějšek proveden v režném zdivu z domácí žuly, vnitřek kryt volnou střechou, bedněnou na viditelné kostře krovů jak presbytáře tak lodi. Vestavěný kůr na dvou sloupech spočívající má taktéž konstrukci dřevěnou. (Viz obr. 38. a 39.)

PS-

V stejném slohu provedena vnitřní úprava. Hlavní i oba poboční oltáře a-kazatelna jsou jednoduché truhlářské práce bez bohatších řezbářských okras. (Viz obr. 40.)

IHT’

Obraz sv. Jana Křtitele na hlavním oltáři jest signován: Wien, 1864 Carl Hofmann, podobně 'obraz sv. Leonory na levém pobočním oltáři: C. Hofmann pinxit Wien 1864. Obraz Panny Marie s Ježíškem, nad nimiž vznáší se dva andělé s páskou s nápisem:

Sancta Maria auxilium christianorum ora pro nobis je od téhož umělce; podpis jeho byl asi zničen při hrubé opravě obrazu.

Oltář Panny Marie pomocné pod kůrem jest i s obrazem hrubě

i!

í I 1 f 1 I I I JrH****

Obr. 37. Furstenhut. Půdorys kostela.

proveden.

Varhany postavil Frant. Jilstl z Krumlova.

El

i?_i:

-áá,.

li

Nad vítězným, segmentově sklenutým obloukem, kde visí hrubě provedený krucifix, upevněn allianční znak Schwarzenbersko-Liechten-štejnský.

Křtitelnice kamenná, jednoduchá, soudobá.

V sakristii barokní skřínka (relikviář) s voskovou soškou Ježíška, oblečenou, práce klášterská z XVIII. století.

Z inventáře uvádíme: Monstranci paprskovou, mosaznou, z i. pol. XIX. stol., umělecky bezcennou.

I;

✓ Lián

fcV:

Obr. 39. Furstenhut. Kostel.

Ciborium s nohou z doby pozdní gotiky, doplněné v době novější barokní hladkou kupou s víkem, vys. 0-29 m. Odkud je část gotická, neznámo. (Viz obr. 41.)

Kalich mosazný, empirový, 0-25 m vysoký; kalich mosazný, hladký, 0-24 m vysoký; oba všední bez značek z polovice XIX. století.

Pacifikál ve tvaru paprskové monstrance mosazné, se slušně pracovanou nohou se značkou nejasnou (orla?)

Vše ostatní i roucha jsou novější a jednoduchého provedení.

Matriky počínají roku 1830, pamětní kniha roku 1828.

Zvony: větší průměru 0-57 m, šikmé výšky 0-44 m, kolmé 0-47 m, má 11 koruny a na věnci gotický ornament, na plášti letopočet

jpPf

r;

li

rSy

Obr. 40. Fiirstenhut. Kostel. Vnitřní pohled.

1863, pod ním vignetu: ílubolf    Bubraeia a letopočet 1906, naproti

pak relief sv. Jana Křtitele.

Prostřední průměru 0-50 m, šikmé výšky 0-35 m, kolmé 0-38 + o-io m koruno, má u koruny barokní ornament, na plášti zvonařský znak s nápisem: JOHANN ADAL.

PERNER IN BUDWEIS ANNO 1823, naproti relief Vzkříšení Páně.

Malý průměru 0-39 m, šikmé výšky 0-28 m, kolmé 0-30 + 0-08 m, koruna, má u koruny a na věnci naturalistický listový ornament, na plášti relief krucifixu a na straně protější nápis: OBERGOSSEN VON CARL BELLMANN K K HOFGLOCKENGIESSER IN PRAG 1863.

Hoštice.

i':ůá

Obr. 41. Fiirstenhut. Ciborium.

Trajer, 931; Sedláček, 255.

Farní ves u Vimperka, jejíž farní kostel se roku 1360 připomíná. V XVII. století zanikla fara; r. 1786 zřízena tu lokálie.

KOSTEL SV. FILIPA A JAKUBA 1654 vyhořel. R. 1672 postaven nový hlavní oltář apoboční 2 sebrány a znovu postaveny. Zároveň maloval Vimperský malíř Wolf Fridrich Lachmann nad vítězným obloukem kříž, knížecí znak a chronostikon.

R. 1747 byl kostel tak sešlý, že klenutí v presbytáři hned napřed musilo býti sneseno. Měla zůstati stará zed a na ní 1 sáh vysoká nová postavena; ale potom se ukázalo, že nemá základů, že ji jen pilíře drží, a proto postaven stavitelem Fortinou zcela nový kostel. Výlohy 24.876 zl.

Nynější stavba (Viz obr. 42.) k východu orientovaná odpovídá době. Provedení jest nej jednodušší: k presbytáři kvadratické, s vítězným obloukem 7-02 m dlouhé, 6-17 m široké, přistavěna symetricky k východu

sakristie, k západu podlouhlá lod, 13-05 m dlouhá, 9-00 m široká, v jejímž čele na pilířích, nesoucích současně hudební k ů r, spočívá věž s jednoduchou cibulovitou střechou. Mimo kůr mají veškeré místnosti rovný rákosovaný strop zevní fa5ády členěny jsou mělkými lesenami. Ze starého kostela zachoval se pouze v sakiistii umístěný gotický sanktuář velmi jednoduchého tvaru, bez veškeré V okrasy a kamenné gotické ostění, v umrlčí komoře zazděné.

i--:

Bi

1:1#

«-

íli

'•i-

+++

Obr. 42. Hoštice. Půdorys kostela a ostění umrlčí komory.

Hlavní oltář sloupový se sochami sv. Filipa a Jakuba uprostřed a čtyřmi dalšími sochami kolem jest velmi slabá práce ze zač. XVIII. století, jak dosvědčuje allianční znak Schwarzenbersko-Eggen-berský; ještě slabšími doplňky XIX. století oltář nezískal. Totéž platí o pobočních oltářích sv. Jana Nep. a sv. Linharta a o kazatelně z XIX. stol. Další poboční oltář v lodi (Mariánský) jest pseudogotický, z doby nejnovější.

Taktéž varhany jsou nové.

Z inventáře sluší poznamenati:

Monstrance mosazná, paprsková, se soškami nejsv. Trojice a sv. Petra a Pavla, 0-63 m vysoká, dobrá práce 2. pol. XIX. století, slohu pseudobarokního.

Kalich mosazný, hrubého baroku, 0-27 m vysoký, ze zač. XVIII.

století.

Kalich mosazný, úplně hladký, 0-25 m vys., z polovice XIX. stol. P a c i f i k á 1 ve tvaru kříže, mosazný, 0-35 m vysoký, z druhé polovice XVIII. století, jsou vesměs práce všední.

Kaditelnice mosazná, s prolamovaným víkem a 2 mosazné svícny, 0-26 m vysoké, náležejí konci XVII. stol.

Nejstarší matrika jest z roku 1784.

Pamětní kniha z roku 1787.

Zvony: největší průměru 072 m, šikmé výšky 0-51 m, kolmé C‘57 -{- o-i2 m koruna, má u koruny a na věnci vinný ornament; na plášti relief Krista na kříži a sv. Jana Nep. Nápis: GELOBT SEY IE(SUS K)RI-STUS a znak zvonařský s nápisem Perner in Budweis 1858;

prostřední prům. 0-50 m, šikmé výšky 0-40 m, kolmé 0-42+0-08 m koruna, má u koruny renaiss. obrubu a na plášti nápis: TENTO ZWON SLIT GEST KE CTI A CHWALE S. FILIPV JAKV(B)V DO WSY HOSSTIC • GEDNATELE TOHO GSAV MARTIN PVBAL Z BVKV IAKVB Z HOS-STIC PAWEL MATOVSS ZE WCZELNY LÉTA 1650;

malý průměru 0-35 m, šikmé výšky 0-26 m, kolmé 0-29 m, má na plášti relief Panny Marie s Ježíškem, sv. Jana Nep. a štítek firmy Perner in Budweis 1858.

Hrádek u Husince viz Husinec. Hradiště.

W o 1 d ř i c h, Mittheil. d. anthrop. Gesellsch. Wien XIII. 15.

Severozápadně nad vesničkou Hradištěm vedle cesty od Ptáčníka k Rabínu vedoucí jest vyvýšená rovina skoro čtvercová, dlouhá 150 kroků (as 100 w) a široká 135 kroků (90 m), po straně západní příkopem a hliněným válem chráněná; po straně jižní a východní vyvýšena 2—3 m k severu — cestě — vybíhá v rovinu. (Stával zde snad hrad Roubíkův z Hlavatec?) Východně ode vsi nalezl prý jeden rolník jámu s mnoha kostmi, které zase zahrabal. Také prý na jihovýchodním vrchu stávala před nedávném velká mohyla (tumulus).

Hracholusky.

KAPLE na návsi, provedení primitivního, postavena r. 1825; hodiny pořízeny tamním kovářem r. 1826; zvonek na věži, v průměru asi 0-40 m, jest z téže doby.

Roku 1866 vyhořela ves, jest tedy výstavnosti novější, jen k západu zachovalo se několik sešlých dřevěných budov.

H rbov.

W o 1 d ř i c h, Mittheil. d. anthrop. Gesellsch. Wien XIII., 3; XIV., 211; P í č, III. 1. 358; Budivoj XXXIX. čís. 19; Hynek GroB, Stížná žádost obce Netolické k panu Petru Vokovi z Rožmberka.

Jihozápadně od Hrbova nad vsí Hradec vrch ,,Velký Hradeček", na němž jest menší hradiště s kamennou ohradou, 3—5 m vys., 181*3 m dlouhou a 23-5—39 rn

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Prachatický.

širokou. Na severní (?) straně před tímto valeni ještě zevnější val. Kopáno zde nebylo. V lese Brašna 30 mohyl.

Na cestě z Grejnarova k Novému dvoru Lhenickému stojí dosud vedle nových mezníků č. 19, 20 a HN 281 staré mezníky, znamenané růží.

Mimo to stojí mezník Rožmberský u obecní cihelny Netolické. Roku 1880 daroval kníže Schwarzenberg Museu král. českého mezník rybníka Brusenského, znamenaný růží a letopočtem 1596 a pak písmenkami K (Krumlov) a N. 7., zasazený při výměně pozemků mezi Petrem Vokem z Rožmberka a městem Netolicemi u tak zvaného Brusného lesa.

Hus.

Sedláček, Hrady X., 154; Místop. slovník 302.

Zříceniny HRADU na vrchu Hus u Záblatí, založeného r. 1341 a zbořeného r. 1441; po dnes obdivujeme se smělosti založení a opevnění

té

Obr. 43. Hus. Nalezený kachel.

hradu na ostrohu se tří stran říčkou Blanicí obklíčeného. Zdivá zachovalo se málo.

V zříceninách hradu nalezený kachel s ..beránkem Božím“ uschován v „románské komoře“ hradu Krumlovského. (Viz obr. 43.)

Husinec.

Sedláček, 302; Památky XVIII., 100; Katalog retrosp. výstavy 245, c. 51; Method II., 10, IV., 35; Sedláček, Hrady XI., 161; M. G r u n w a 1 d, Husinec.

KOSTEL POVÝŠENÍ SV. KŘÍŽE připomíná se poprvé r. 1359; patřil jako filiálka k Vlach. Březí; na počátku 15. věku přifařen byl k La-zišti. R. 1630 prosí Husinečtí o pomoc, aby si mohli chrám Páně stavěti. Roku 1654 vyhořelo městečko s kostelem. R. 1745 zřízena nově fara. R. 1753 stržena vetchá dřevěná věž a zvony sňaty, kostel dostal rákosový strop; 1765 kryt šindelem; 1802 po ohni znovu postaven, při tom však hlavní zdivo jak presbytáře se sakristií, tak lodi i věže zachováno. Jest k východu orientován. (Viz obr. 44.) Kvadratická presbytář, 6-io m šířky, 5-65 + 0-90 m hloubky, náleží původní stavbě, z první polovice 14. věku, jak dosvědčují opěrné pilíře o jednom ústupku a zazděná got. okna, z nichž jižní zachovalo si i kružbu. fViz obr. 45.) Křížová klenba její, jakož i sakristie, valené sklenutá, jsou ze středu XVII. stol.

Lod, délky 13-50 m a šířky 9-30 m, připomíná jižním vchodem do půlkruhu sklenutým a ostěním JH / kamenným, okoseným, začátek XVI.

století, jinak jest po ohni roku 1802 v jednoduchém způsobu přestavěna a kůr, jehož podklenutá část sahá do století XVII., rozšířen; vítězný oblouk jest půlkruhový, okna ob- bytáři a kamenné ostění délníková.

ku '-.V !í -■

■Obr. 44. Husinec. Půdorys kostela.

iy

š:

•v, I

_I

.....-m

Obr. 45. Husinec. Kostel. Got. kružba okna v pres-

Věž, jejíž nejvyšší patro až do ohně r. 1802 bylo dřevěné, zvýšena a opatřena barokní střechou formy hruškovité s čtyřbokou lucernou, r. 1880 obnovena; mimo to postaven sanktus nad lodí podobného tvaru. (Viz obr. 46.)

R. 1631 zhotovil Petr Kissau nový oltář za 65 kop a roku 1633 týž mistr šestihrannou kazatelnu s 6ti kulatými sloupy za 35 kop. Roku 1634 štafíroval oltář a kazatelnu Krumlovský malíř Jan Wunder za 265 kop. 1726 zřízen postranní oltář sv. Jana Nep. práce sochařské.

R. 1731 hlavní oltář se sochami sv. Víta a sv. Václava zhotoven od Krumlovského truhláře Josefa Širokého; roku 1733 štafírován od Sušického malíře Jana Pazourka. Roku 1733 pořízen vedlejší oltář sv. Floriána.

Hlavní oltář psevdorenaissanční postaven r. 188o podle návrhu arch. Bauma a Múnzbergera v Praze; obrazy sv. Mikuláše a sv. Floriána maloval Emanuel Zillich.

Před tím stával tam oltář na stěně malovaný, jehož obraz tam v troskách dosud jest znáti; předmět jeho není jasný. Malován i s 2 vedlejšími oltáři od malíře Matěje Šímy.

J2

•dg..

Obr. 46. Husinec. Kostel.

Poboční oltář sv. Jana Nep. z první pol. XVIII. stol. jest v stol. XIX. doplněn; obrazy Panny Marie a sv. Jana Nep. jsou no-vejsi, vsedni.

Poboční oltář sv. Václava, podle předešlého v XIX. stol. zbudovaný, jest slabší práce. Obrazy sv. Václava a sv. Ludmily jsou od B. Čurna.

Oltář Mariánský pod kůrem, barokní, postaven 1851; na něm dobrý obraz sv. Anny (73 x 98) od Francesca Romanelliho (f 1662), dar Monsign. Jaeniga.

□E3

li

sap*-

mm

• -• \

__•    G&

So

.ri.'u£

■!

- ■

m

,

£a

r£b p—==S.

r*

í í

vi

I

-

Křížová cesta pořízena r. 1856.

V oknech, presbytáře i lodi všední malby na skle od Schlingera.

Varhany od J. Schiffnera z r. 1891.

Z inventáře sluší poznamenati:

Monstrance pozdně gotická, s měděnou nohou a mosazným svrškem, pozlacená, má na noze čtyřstranný relikviář, nad nímž vypíná se obdélníková skřínka pro sanctissimum, obklopená fiálami a zakončená čtyřbokou věžičkou s novým křížkem. Podle vrytého nápisu nově upravena spolkem ,,'Vlastimil v Praze“ r. 1872 od pasíře Pražského Karla Zim-mera; měří výšky 0-63 m. (Viz obr. 47. a 48.)

Monstrance barokní, mosazná, pozlacená, z 2. pol. XVIII. stol. práce všední,

vys. 0-50 m.

Kalich s mosaznou nohou, z 1. pol. XIX. století; koš stříbrný s tepanými hlavičkami — snad od Krumlovského zlatníka Knitty z r. 1710 — vys. 0-23 m.

• Kalich barokní, měděný, velmi bohatě ornamentálně tepaný, s obrazy několika svátých, dobrá práce z 1. pol. XVIII. stol.,

29 cm vys.

'i

i!

Skleněný lustr ze začátku XIX. stol., v novější době doplněný.

Dva velké, mosazné, postříbřené barokní svícny, 0-92 m vys. a 3 kanón, tabulky stejné dobré práce z 1. polovice XVIII. stol.

lil

lil

4 svícny mosazné, postříbřené, bohatě barokně dekorované ve slohu XVIII. stol., o-6i m vysoké.

4 svícny měděné, postříbřené, z dob}^ okolo 1800, 07 m vysoké. Veškeré svícny zakoupeny po ohni 1802 z kostela sv. Mikuláše v Pasově.

Obr. 48. Husinec. Gotická monstrance.

3 cínové svícny, hrubší formy, z 1. pol. XIX. století, 077 m vysoké.

Železná kovaná mřížka z někdejšího sanktuária obvyklé práce.

Mešní roucha, většinou nová, málo starších (z konce XVIII. stol.), všední.

Obrazy k výměně pro různé období, všední, bezcenné.

Matrika počíná roku 1673, pamětní kniha 1764.

Zvony. Od ohně 1802 nalézají se zde:

Velký, průměru o 98 m, šikmé výšky 074 m, kolmé o-8o 0-15 m koruna, má u koruny- nápis: Friderico — existente — preposito — fusa — est — hec — campana — niclae — anno — dni — M°CCC°IXII° (snad 1662). Zakoupen z kostela sv. Mikuláše v Pasově po ohni r. 1802.

iii

llŠĚm,

> Mi

IIS

//

v jit

Obr. 50. PeCeť městská z r. 1587.

Obr. 49. Husinec. Got. obruba vrat u obecního domu.

Prostřední, prům. 0-83 m, šikmé výšky o-6o m, kolmé 0-65 + 0-12 m koruna, jest u koruny barokně dekorován, na plášti po jedné

j!

, íďůyyý:: *

’ i Vjfe: *'!• 7:

4¥ I

Obr. 51. Husinec. Husův dům.

straně relief Neposkvrněné Panny Marie a letopočet 1803, na protější zvo-nařský znak s nápisem: iíos. J^erngr tit Bubnnůs.

Menší průměru 0-64 m, šikmé výšky 0-47 m, kolmé 0-50 + o-io m koruna, má stejnou dekoraci a znak zvonařský jako předešlý, na plášti relief sv. Floriána s letopočtem 1803.

Ještě menší, prům o 47 m, šikmé výšky 034 m, kolmé 038 + 0 08 m koruna, jest stejně dekorován, má týž znak zvonařský a letopočet, na plášti pak relief sv Jana Nep

Nej menší průměru 031 m, šikmé výšky o 22 m, kolmé o 24 m, jest podobně dekorován, má týž znak a letopočet a na plášti relief Krista na kříži

Zvonek v sanktusu jest nepřístupný.

Na hřbitově KAPLE sv Cyrila a Methoděje z r. 1870, prostá vesnická stavba se stejnou úpravou.

OPIDI — HVSSINECZ — 15-87 (viz

Na RADNICI, jejíž vrata s ostěním kamenným, do půlkruhu sklenutým profilu pozdně gotického poukazují na stavbu z 16. století (viz obr. 40), mají stříbrnou pečeť s lodičkou, v níž stojí sv. Mikuláš a nápisem kolem: SIGILUM obr. 50); roku 1905 povýšen Husinec za město.

Jižně od Husince na levém břehu Blanice stával na skalnaté stráni, dosud „Hrádek“ jmenované, v XIV. a XV. stol. malý HRAD. z něhož dnes jen část náspu a příkopu se zachovala, budova však naprosto zmizela.

Přízemní domek, v němž podle podání se narodil M. J. Hus, označen jest medaillonem s poprsím jeho. Goticky profilovaná kamenná obruba vrat náleží nejnovější opravě. (Viz obr. 51.)

Chrášťany Dolejší.

Mittheil. d. anthrop. Gesellsch. Wien XIII., 25.

Jižně od vsi na poli RoBmůllerově nalezeno 5 litých hrubých bronzových spon 17*5—18'5 cm v průměru a 27—28 cm délky.

Chroboly.

Sedláček, 336; Sommer IX., 256.

Farní ves povstala na počátku XIV. stol. na zboží kláštera Zlato-korunské o. Roku 1360 byl tu farní kostel.

V letech 1754—1758 kostel iozšířen, lod zvýšena, nepravidelná okna zvětšena, jedno zcela nově zřízeno. Hudební kůr stojící na sloupech se stropem prkenm, m odstraněn. Schody vedoucí na kruchtu dány do věže. Kostel vydlážděn plotnami. Lod měla šindelový kryt; presbytář byl klenut. Věž byla do roku 1754 jehlanová a prejzy krytá; roku 1700 větrem odkryta a opravena, r. 1754 dostala podle plánu stavitele /. J. Fortina, cibulovitý tvar a pokryta šindelem.

KOSTEL od té doby jest málo pozměněn. (Viz obr. 52.—54.)

Presbytář, sklenutá do placek r. 1756, zakončena jest třemi stranami nepravidelného osmihranu, měří délky 9-86 Sakristie, někdy na straně severní přistavěná, zbořena roku 1892 a ponechána tam pouze chodba ke kazatelně.

Nynější sakristie na straně jižní povstala z umrlčí komory a byla valeně sklenuta asi r. 1756.

šířky 5-72 m.

rrzzazzrri

li] y

Loď, jejíž stěny podobně jako ^ m presbytáře členěny jsou lesenami, má rákosovaný strop a měří 15-65 m délky a 10-63 m šířky. Hudební k ů r postaven na dvou zděných pilířích: jest podráko-sován a vedou k němu točité schody, vložené do staré věže. Na straně čelní (západní) a jižní přistavěny malé kobky.

nY V

-e-

■r

Ofcr. 52. Chroboly. Půdorys kostela.

Z původní got. stavby zachovalo se pouze hrubé zdivo presbytáře, lodi a věže, jejíž situace v jihozápadním rohu jest typická pro kostely jihočeské; dále nepatrné got. sanktuarium s kovanou železnou mřížkou

za hlavním oltářem, kamenné ostění, vestavěné v chodbu ke kazatelně, kamenná žulová křtitelnic e a kamenný sloupek 11a almužny. (Viz cbr. 55.)

fe

8

||

Hlavní oltář sloupový, méně dovednou prací řezbářskou přeplněný, zhotoven od Krumlovského truhláře Vavřince Kienmullera 1683 a na něm soška P. Marie s Ježíškem, ze začátku XVI. století, dva poboční oltáříky sv. Anny a sv. Jana Nep. v presbytáři jsou stejného stáří a prostředního provedení.

Poboční oltáře v lodi: sv. Linharta a sv. Josefa z XVIII. stol., — socha sv. Linharta z roku 1683 — upraveny však v stol. XIX., jsou práce slabší. Roku 1729 činí se zmínka o novém oltáři sv. Cecilie. Dva skleněné lustry z 1. pol. XIX. století visely dříve na železných kovaných nosičích v presbytáři.

Kazatelna se rovná oltářům prací slabších. Varhany zhotovené r. 1703 od Jiřího Richtera z Lince za 176 zl., a nové r. 1756 od Fridricha Semráda, varhanáře Nového města Pražského, odstraněny roku 1909 a prodány do kostela Máři Majdaleny u Volar. Nové varhany od Š urát a z Budějovic.

//>

V VjMliTT

mm

■I 1 l 1 1 1 1 1 1 1 [

Obr. 53. Chroboly. Gotické ostění.

./! I

■

au.

i,

L •!

r~

xJM-r

e v»«|

ÍJ

jlL

|í

řl

■i

ani

tíf

, tjži

■ Pý ‘ ťťw-

•A

Obr. 54. Chroboly. Kostel.

V dlažbě lodi náhrobní kámen kněze, dl. 0-95 m, sir. o-68 mv jehož nápis jen z části jest čitelný a zní:

HIC QVI(E)S(CIT HONO)

RABILIS P. G(EORGIVS FRAN)

CISC - K(R)I(S)CHE (QVON)

DAM) P(AROCHVS)........

HVIAS ŽETA(TIS SVŽE).......

NO ... . HLOC.................

Ž • AVGVSTI Y .

ANNO MDCCIII

Zvony: R. 1681 Štěpin Priquzy, zvonař z Klatov, přelil zvon. Velký, průměru 0-99 m. šikmé výšky 0-75 m, kolmé 0-79 + 0-15 m koruna, má mimo ornament u koruny nápis na věnci: AVS DEM FEVER

BIN ICH GEFLOSSEN ZVR GOTTESEHR HAT MÍCH GEGOSSEN ANTONI PEGL IN BVDWEIS ANNO 1770; na plášti relief P. Marie a na straně protější Krista na kříži;

prostřední, průměru o-jim, šikmé výšky 0-52 m, kolmé 0-55 + 0-12 m koruna, má u koruny mezi ornamentem nápis: FRANZ HOL-LEDERER IN LINZ 1850, na plášti reliefy ss. P. Marie domácí, Floriána, Josefa a Krista na kříži;

malý, průměru 0-56 m, šikmé výšky 0-41 m, kolmé 0-42 + o-io m koruna, nese pouze nápis; ZV VNSER LIEBEN FRAVEN MARIA GE-

BVERDT BIN ICHS GENANDT 1649, na_________

plášti, bez okrasy;

umíráček starší jest nepřístupný.

££

Pacifikál ve tvaru monstrance, mosazný, ze zač. XIX. stol., 0-30 m vys., bez umělecké ceny.

Svícny mosazné, prsténkové, ze XVII. století: 4 vys. 0-27 m, 3 vys. 0-29 m, 2 vys. o-33 m 1 vys. 0-40 m.

4    kasule a 2 červené d a 1 m a t i k y, ze zač. XIX. století.

mwj-

Obr. 55. Chroboly. Stará žulová křtitelnice a kamenný sloupek na almužnu.

5    obrázků olej. barvami malovaných, provedení slabšího; Svatí tři Králové, Duch svátý, Uložení Krista do hrobu, Vzkříšení Krista a Nanebevstoupení Jeho, jichž se používá v dotyčné svátky na pobočním oltáři; poslední jest znamenán: I. K. 1796.

Psaný m i s s á 1 z roku 1550 a tištěný m i s s á 1 z r. 1479 s psanou prefací uloženy v diec. museum v Budějovicích; dosud uložena na faře kázání německá z r. 1595 ve vazbě z kůže s letopočtem 1642 a Post i 11 y z r. MDCI ve stejné vazbě z r. 1635.

Na hřbitově několik dovedných prací kamenických z polovice XIX. stol. a před hřbitovem dosti dobrá kamenná socha sv. Jana Nep. z XVIII. století.

R. 1753 dal Vít Stadler postaviti na cestě „auf der Heid“ místo dřevěného sešlého sloupu kamenný.

Úřední pečeť obce Chrobolské z roku 1589, znějící ,,Peczet Aurzadu Chrobolského“ nemohla býti starostou nalezena.

Korkusova huť.

T r a j e r, Diócese Budweis 933.

Roku 1785 zřízena tu lokalie a r. 1788 vystavěna vedle živnosti Kiewegovy dřevěná KAPLE se zděnou sakristií, jež dosud — zasvěcena

sv. Trojici

stojí. Roku 1801 zbudován nynější zděný KOSTEL NALE

ZENI SV. KŘÍŽE. Hlavní oltář přinesen sem ze zrušeného kostela v Č. Budějovicích.

Kostel jest prostá budova rovného rákosovaného stropu, třemi stranami osmiúhelníku zakončená, triumfální oblouk dělí presbytář od stejně široké lodi; při šířce 8-83 m měří prvnější 570 m, druhá 15-95 m délky; sakristie přistavěna v hlavní ose za presbytářem; v čele lodi

'A#-

Mm

UK

S£

ú.

f%^€Sa@

i f 5*

eřPř

MM,

vi

r/L

>Á

■: WSmSMMM

• 'v;/;

Obr. 56. Korkusova huť. Stará řezba.

vestaven kůr na dvou zděných pilířích spočívající, k němuž vedou v rohu točité schody; nad kůrem stojí nízká dřevěná vížka šindelem pobitá.

Hlavní oltář se zděnou mensou a tabernáklem, volně stojící, za níž na stěně pověšen ze dřeva řezaný Kristus na kříži, obklopen sochami andělů nesoucích nástroje umučení Páně; slabá práce XIX. století.

Za to stkví se na pobočním oltáři řezba z konce XV. stol.: Kristus na klíně P. Marie, po boku sv. Jan Ev. a Maří Majdalena, vzadu sv. Nikodém a Josef z Arimatie, poněkud realistická a hrubší, v poslední

době nevkusně přemalovaná; odkud sem přišla, není známo. (Viz obr. 56.) Druhý oltář poboční P. Marie Lourdské z r. 1868, bez ceny. Totéž platí o kazatelně. Varhany pocházejí od Frant. Jústla z Krumlova z r. 1853. Obrazy křížové cesty, dosti dobré, zakoupeny z kláštera kapucínského v Č. Budějovicích.

mi

MD

lili

ffl

0 -L

Jm

mz.

Obr. 57. Korkusova. huť. Kované kříže hřbitovní.

Z inventáře se připomíná:

Kalich měděný, hrubší práce, z doby okolo 1800, 0-25 m vys.

Kalich mosazný, úplně hladký, z 1. pol. XIX. stol., 0-26 m vys., a mosazná kaditelnice z téže doby jsou všedního provedení bez umělecké práce; taktéž

pacifikál mosazný, z doby okolo 1800, vysoký 0-32 m,

věčná lampa měděná, postříbřená, z polov. XIX. stol.

Nástěnné rameno na paškál, raménka u křížové cesty a u zvonku sakristie z kovaného železa, barokní, jsou nové.

Krom několika málo k a s u 1 í z doby kolem 1800 většina bohoslužebného šatstva nejnovější, vesměs všední. Některé štoly, bursy,

Ó2 m a n i p u 1 y dosti dovedně vyšívány okolo 1800, 2 šátky bílé s vyšíváním červeným, lidovým.

Zvony: Z původních zvonů nezachoval se žádný; velký zvon průměru 0-54 m, šikmé výšky 0-38 m, kolmé 0-42 + 0-12 m koruna, má mimo ornament na plášti relief sv. Jana Nep. a sv. Josefa, firmu zvona-řovu se zvonem ve štítě a nápisem kolem Johann Adalbert Perner in Budweis, a pod ní Anno 1843.

Prostřední zvon prům. 0-34 m, šikmé výšky 0-24 m, kolmé 0-25 m, mimo festony u koruny na plášti relief Panny Marie s Ježíškem a firmu se štítkem stejným jako předešlý, nápisem Joseph Perner in Budweis, a letopočtem 1847.

KAPLE NEJSV. TROJICE jest velmi malých rozměrů a hrubšího provedení; obraz jest bezcenný, lepší jsou 2 barokní malé sošky Panny Marie a sv. Jana Evang., jimž schází Kristus na kříži.

Na hřbitově 2 železné kované kříže domácího původu. (Viz obr. 57.)    •

Kozlí u Vlachova Březí.

W o 1 d ř i c h, Mittheil. der anthrop. Gesellsch. in Wien, V. Heft r—8, XXIII. 10;

Pír. III., 1, 360.

Nad vesnicí Kozlí nad Libotinským potokem je na vrcholu kopce hradiště s kamennými vály, 300 m dlouhými a místy až na 5 m vysokými. Jsou tu i stopy druhého válu; východní příkrý svah je sesílen terasou, z hlíny nasypanou. Ani na valech, ani uvnitř hradiště nenalezeny žádné předměty ani popel.

Kratochvíle.

Ruch X , 1888 s 13 obrazy (Bernau); Sedláček, Hrady a zámky VII, no—112; Truhlář, Method XIII., str. 31; Mitteilungen der Centr. Comm., Wien XVI. 173; Památky XV. 765; XVI. 665, 781—786; XVII., 44, 240, 468; Dr. Albert I 1 g, Ivunsttopograph. Mitteilungen aus den Schwarzenbergischen Besitzungen in Siid-Bohmen 9—10; Hynek GroG, Nedělní Listy (Hlasu Národa) ze dne 5. ledna 1902; T h. A n 11, Dějiny města Netolic 1903. Vyobrazení v díle: Schwarzenberg Paulině, Seize vues des terres du prince de Schwarzenberg gravées á l’eau fořt. 1804; J. K o u 1 a, Památky umělecko-průmyslové v Čechách; J. Bráníš, Obrazy z dějin jihočeského umění 1909. Ferd. Runk, aquarell cca 1800 (44X66) v Tře-

^ boňském zámku.

VODNÍ ZÁMEK KRATOCHVÍLI dal Vilém z Rožmberka v létech

1583—9 vystavěti. Stavbu vedl Balthasar Májo di Vomio; práce tesařská od mistra Mertle, štukatérská od mistra Metany z r. 1588 a malířská od Jiřího Widmana a jeho tří tovaryšů z r. 1589 a 1590. (Viz obr. 58 , 59., 62. a 63.)

1694 bydlil na jágerhauze Dominico Pinqueti, malíř z Plzně.

fT"

ÍTT

■j

Uij

I-F1

U4

UE

K*

i!

r;

rr

(4-

33

nr!

17-

f [ Obr. 5g. Kratochvíle. Půdorys a průřez celkový.

tu

jEffl/

i*

oi

, š I/ ' '

ví

i'i

í';

i' .

//

í-iít^ULtít.UÍ-1

ol/i

' ‘‘i¹

I* 4*

o;""

íPte

- í

CtcJ

rj

v%

oi^ oi i

•V

< i'

i

r^\

laoi

l< i ,

7 •tf*

%/!

'k^JSíA i

jii i

Obr. 58. Kratochvíle. Situace celková.

i.

4*

-í

II

“pna

ssaárs

s.

232

• i-

Mr~;~

'"'I

^.«.

'ú

Jm

■ ’ v#*

mm

22

>- ,imur

Ssř

?5BŠsr

d

i,

Obr. 6o. Kratochvile a Netolice.

Malba na plátné od Jindřicha de Verle z r. 1686.

{^B*s! -¹— i

i'*.' *    ■-’•■•■•■■.'

• • <

''*WĚh

í.. Tfc

jT7k>* v

——

^ť'^___

•■■;> - .'i

■P-i-Jfc.:

7:

S: *~

Ki -•** ■**“-

+~ť£v' —

v«»

liŘšEá

//

Plgj

"

SipSSLij

§

BÍ

.

>*' •

BB* .M

•. r

. >r

hMs^;5íůBi»

W

>V^4.ž'

i".:

a*

►v^ř

n~

r ,, - v g \

*-♦"; -1*

L^.

'♦i» i' ■'9-01 g J.

.

:7.

... .. .

'm

fei‘Jbíá

»7?

i ímr

.• "

ij

.

k.Ti irr!

M

'

i t'

r''«j

řti

v

■

■ ■

■ BII

m

*»• í‘~~ 5í

■

irjfii.

Sář-'

7

r! ii

í

Í.:i;íi

tk

t X

v*?

Obr. 61. Kratochvíle. Malba na plátně z r. 1686 od J. de Verle.

Zámek stojí pro bažinatou půdu na dubových jehlách; vzor jeho hledati sluší ve vodnatých krajinách Lombardská, odkud byl nejspíše stavitel. Jesti Kratochvíle vlašské kassino. Roku 1585 „postaveni tu vodní strojové a obrazové, skrze něž voda šla; mnoho na to nákladu šlo, ale nic stálého nebylo a tudy jen cizozemci peníze vyšidili.c£ Roku 1586

rv.

•v

i ¹ -- •

k

• 111

* 'v.

Obr. 62. Kratochvíle.

‘o.

5CTT>>

J'

n.

'T

.yn

vypraveno jest 12 koní silných soumarských na Krumlov, aby obrazy, kteréž z Inšpruku dolů po vodě splaveny jsou, do Obory Netolické odvezli. Ze strojů a obrazů nic se nezachovalo.

Zámek byl trojí zdí a dvěma příkopy, jež se z rybníka vedle ležícího vodou napouštěti daly, v podobě obdélníka obehnán. (Viz obr. 62.— 65.) Vnější zeď jest na straně jižní v ě ž í s průjezdem, v jižním rohu koste-

L

■ i ' í. >•

2&U&SB£

.a

L

.

■ ■

ř«É

^Tnři:

řfB^SŽia

■

V#

smi

ií/Ř

■21

ss ■ -. • ■

Obr. 63. Kratochvíle.

'    j88iÉ

.

. —

......« i* » i iwni.1........

Obr. 64. Kratochvíle.

:r'> -SlJ

Éi

HH

■0

wmm

1 1

Ln

*

'O

00

Obr. 65. Kratochvíle.

u budov pak mezi pomalovány, pokud

líkem a baštou av západním konci též baštou a mezi nimi přízemními staveními (pro služebnictvo) sesílena. Ostatní strany této zdi mají v rohu a ve prostřed po jedné baště. R. 1683 vyskytuje se na západní straně mezi (severozápadní) nárožní a prostřední baštou a r. 1696 na straně východní korrespondující nová bašta. Tyto vsunuté dvě bašty jsou nižší ostatních. Zato byla prostřední bašta na straně severní po r. 1844 odstraněna. Zed tato má dosud na straně vnitřní střídající se výklenky půlkruhově a rovně uzavřené, z nichž prvnější, s dessinem mušlí a koberce, sloužily sochám, kdežto druhé prolámány v okna poskytovaly pohled na venek. Stěny mezi výklenky okny a dveřmi • lze ze skrovných vybledlých zbytků souditi, hrdinami různých národů, neboť pozorujeme římské césary s ověnčenou skrání, císaře a krále s žezlem, vojevůdce s lukem neb mečem a odznaky velitelskými, vojíny (lancknechty) s prapory, kopím a štíty. Na severozápadní baště vojín s lukem na bělouši, u bašty jihovýchodní (vedle kaple) a na nižší baště západní okřídlené genie, na prostřední baště západní rožmberského jezdce a znak rožmberský. Prostřední bašta strany východní okrášlena byla slonem, podle něhož též nazývána. Po slonu není již památky. Za Eggenberků říkalo se jí kapucínská.

Jako hlavní budova i bašty byly na straně dvorní malovaným sloupovím, pestrým orámováním oken a dveří a pomalováním řims bohatě dekorovány, na venek však probíhající sgraffitovanou rustikou v přirozené barvě písku. (Viz obr. 66.) Hlavní

vjezdy ve věži a nároží její ve výši přízemku jakož i vchod do zámku jsou žulovými kvádry osazeny, rustika v i. patře věže z cihel zděna a omítnuta, v 2. patře jen žlutě malována.

Věž nad vjezdem bývala vyšší než nyní; mělať nad nynějším zaokrouhleným zakončením s hodinami sličnou, na 6ti pilířích se vypínajících

JI

Jf|

MkM

EŇT

Iv

■71

i.

věžičku s vlašskou bání; tato byla po ohni r. 1684 odstraněna. Nad vjezdem býval prý letopočet 1508 (1585).

K věži vedl zvoditý most; nad branou po obou stranách jsou stopy znaku Eggenberg-Schwarzenberského. Visí na ní 2 cimbály. Větší má

₂«v

Obr. 66. Kratochvíle. Dekorace bašt a kaple.

nápis got. minuskulí: $be mne roarořpnce fjobinaqe m noroem mejlé prafhém flgí gejí tento cpmbal leí^a panie 1590. Mimo to ozdoben 2 větvičkami a znakem zvonaře. Měří 0-70 m průměru, 0-22 m výšky. Menší 0-37 m prům., 0-165 m vys. má nápis majuskulí:    ITň

tím mmi$ m&mm imm 1684.    _____

mm

z dob Eggenberg-Schwarzenberg- f

Vnitřní zdi hradební hrozíce sesutím sneseny .byly j y|^g|§plpĚil r. 1843. Z vrat v ohradní zdi stávajících jsou vrata před severozápadní baštou současná, u prostřední bašty vý- % chodní však pozdější ských.

Ctrk. ______-fi

Obr. 67. Kratochvíle. Značka hodináře Vavřince na cymbálu.

Vlastní zámek (viz obr. 68,—70,) jest jednopatrová budova s 9 okny v délce a 4 okny v šířce a má dvojitou sedlovou střechu novějšího původu (z r. 1762); dříve byla střecha jednotná, přerušena jsouc na všech stranách ozdobnými vikýři s okny; v podkroví byly 2 světnice a četné ozdobné komíny přerušovaly hřeben střechy. Přístup do zámku byl po zvoditém mostě; kamenný je teprve z roku 1784.

Facáda domu byla celá omalovaná: mezi okny v přízemí vymalovány byly výklenky; mezi okny prvního poschodí bylo ozdobné sloupoví na mo-

:,......., J>.....W7E3X1XX

y\ !\§§> ••£•<>:

X„X

vy

vy V V V x

----\'X

A.

x xíxixy

y N.'    \Ht-'    \Jbí'.. .-UNII

..-i

i/

/|\ /

; X ši X

i/ W V

V/ \ / \ /

ÁÁAj

Xt\X

Ob:. 68. Kratochvíle. Půdorys zámku.

hutných podstavcích. Pod hlavní římsou vymalovány byly lunety s lidskými hlavami, nad vjezdem znak majitelův, podle starého obrazu v zámku Krumlovském Schwarzenbersko-Eggenberský.

v ii i i a a a a a

1Í

MSsali; V*

ty

fedf

iia 11

,; ff    f

il

•:

f.

í:

„-&T

|1

•V

i..1

t, :

*

íl

Obr. 70. Kratochvíle. Zámek.

l*rm

rJ

í\

ii

t\

-aa

{•-

wtĚĚtmm

to

r: •

Slí

-J

lira

'TSt-

::

I 1-I li

li

i TJ

•.....?!

I >4:.

! ,

ri:

Obr. 71. Kratochvíle. Krb v přízemním sále.

R. 1686 poslal Jan Kristián z Eggenberka svého dvorního malíře Jindřicha de Verle k vymalování zámku do Netolic, pochází tedy obraz ten nejspíše od něho. (Viz obr. 60. a 61.)

ti

rA

n-

Ya

Y*

Ya

49*

Ya

\\úf\ Kdtof

Ya

SK

Ya

má

m.

Ya

ni

Ya

Ya

i?

Ya

SQh

p‘

Ya

Ya

Yj

k?ř?9m

lilmň

Obr. 72. Kratochvíle.

v přízemním pokoji, b) motiv z místnosti vedle malého zlatého

Roku 1758 ukazovalo hlavní zdivo na dvou rozích budovy trhliny; následkem toho sňat starý vysoký krov, vikýře ,,starogotické“ štíty, zby-

Hi

fiWtf

gH

Obr. 73. Kratochvíle. Hořejší sál s krbem.

U",

SSK, *

mm

tečné, jen na ozdobu vypočítané komíny a příčky v podkroví sneseny a nynější dvojitý krov ,,podle způsobu vlaského“ postaven a trhliny zality. Ale při stavění toho krovu poškozeno staré zdivo: ve 4 pokojích

ukazovaly se trhliny, jež byly r. 1764 spraveny. Zároveň dáno v těch pokojích 48 nových růží ze sádry a vápna na klenutí a štukatérskou prací vyspraveno. Při tom vybíleno v přízemí 5 pokojů vně i vnitř. Roku 1797 vyspraveno dláždění v zámku, trhlá hlavní zed a klenutí. Roku 1800 a 1822 vybíleno přízemí, jsouc za obydlí pro úředníky určeno. Již roku 1809 byla velká trhlina klenby ve velkém sále spravena. Roku 1826 hrozilo klenutí v dolejším sálu sesutím: proto odstraněna dlaždicová dlažba v korespondujícím hořejším sále, násyp sházen, dány spony a sál v prvním patře opět

ISjjg

v,4

31

.rlrV'^

t -

Ja

rf-

/W

i JI

Wi

i-

.

Ti«

k *:

I

■

\t-vi

ái®

jŠĚkfe:

iMi

Obr. 74. Kratochvíle. Hořejší sál s Bavorovskými oltáři.

vydlážděn a díry zality. Též římsa pod střechou vyspravena.[R. 1835 vybíleny vedlejší místnosti hořejší, určeny byvše za byt. Roku 1844 hrozilo nebezpečí hořejšímu sálu: vyvezen násyp, klenutí na dva trámy pověšeno a trhliny v klenutí vyspraveny. Roku 1859 musilo býti klenutí dolejšího sálu sebráno, diplový strop podezděn, příční zed mezi sálem a bytem sebrána a znovu vyhnána a konečně klenutí v tom bytě zřízeno. Konečně se uznalo za dobré, sebrati odlupující se částky výzdob štukatérských v pokoji a dáti je na hromadu, by při vhodné příležitosti zase 11a své místo dány býti mohly. V pokoji západním volen příhodnější způsob: odpuklé částky sňaty a hned zase sádrou připevňovány. Tak zachován pokoj ten až na naše časy, kdežto ostatní sice zachovány, avšak bez okras.

Přízemní sál vstupní s elipsovou valenou klenbou o 10 luně tách jest bohatě vymalován mysliveckými scénami, valně setřenými; mají ráz vlašský a upomínají na malby Tridentské. Utrpěly také tím, že barvy těla lidského zčernaly. Tu se trkají dva jeleni, onde střílejí králíky. Pak viděti lovce na číhané, honce ženoucí se za zvěří s cepy, lov na medvědy a kance. Mezi těmi scénami umístěna jsou v lunetách rozličná zvířata: velbloudi, pavián, gryf, lev, levhart, opice,

Sílil

Mi

AM&

i.

iO

A,

Ti j r %

II k»

ysisř

'

ř-.-M-v    .....

ÍFÍ

íu

g,

BT

itcšc

'

mi

lili

Obr. 75. Kratochvíle. Krb v hořejším sále.

rys a bílý jelen. Uprostřed v čtvercovém poli prohloubeném znak Rožmberský a Pernštýnský. Stěny jsou přebíleny; jen v hlubokých špaletách zachovaly se zbytky maleb s kartušemi, jejichž děj vztahuje se k starší honitbě. Na čelní stěně přistavěn vlašský krb, nyní zazděný, z bílé žuly. V ozdobném štítě nad krbem sedí ženská postava v antickém kroji. (Viz obr. 71.) V patkách vymalovány červené růžice.

Zachovalé malby v pokoji vedlejším (archiv) na levo jsou nej jednodušší: slon, lev, tygr, nosorožec, liška, kozel, hyena, jednorožec, kamzík, jelen, kanec, opice, myslivci s ručnicemi, kordy, oštěpy, s psy

a sokolíkem na malovaných kon-solách, uprostřed 3 se honící zajíci. Na stěnách rozeznáme výjevy myslivecké, ve výklencích výjevy mythologické (Daphne, Herkules, Apollo) v obrysech výtečně načrtnuté. Malby jednak změnou barev, jinak stavebními opravami značně poškozeny. Pokoj jest valené sklenut s 10 lunetami. (Viz obr. 72 a.)

Ostatní místnosti v přízemí jsou vybílené; jsou vesměs valené sklenuté a to vedlejší 2 místnosti archivní každá do kříže, špíže do dvou křížů, pekárna a prádelna taktéž do dvou křížů, kuchyně s šesti lunetami, jídelna do kříže, vedlejší pokoj s šesti lunetami, ložnice do 2 křížů, taktéž předsíň ložnice.

MO

Obr. 76. Kratochvíle. Někdejší dlažba hořejšího sálu.

Vedle velkého podklenutého dvojramenného schodiště dubové točité schody, vedoucí z přízemí do 1. patra a na půdu.

I mm

Ji

vy.

ss

PS

Vid

ISISI

•10

' ao

m.

li

1A J

jy

JÍ

li

Wmu

•jo

Obr. 77. Kratochvíle. Okrasná žebra a kordony.

Hořejší sál (Viz obr. 73.—77.)    byv vybílen, ztratil

úplně všechnu výzdobu. Původně ozdoben byl obrazy poetickými a

Ů>í#

mm

S&

•w§

MM

'7Á %%

pri A

II ;

m

f 7

Wj

/!, ■■

t

■'

••• > j »í

00#f-?p;jĚ

■

ti

€f

Obr. 78. Kratochvíle. Velký zlatý pokoj.

!*/

Vý

W/ ^,

v- • ■

g ;■ T'" ;/ý' 5;

•••v

y71

-m

F«g

•. t

iaift

EsaasBlR

ů <*L

#5

s Uf-*

mythologickými, provedenými v barvách olejových, za něž Widman žádal 800 tolarů. Zbyl tu pouze krb ze žuly s alliančním znakem

-T ;

--------<

.....

SL.

Ví

li

.•A

t • i

4.

ir

iii

li

PS

V.

SBB

pr- a®

LÍT""

# . jíÉjj *;-JŠ*

V^B

"2

■ ■■

! Si

ssUrr.V *

B25

’_____~~

....

MnR fs 1

ííii*-

⁴ V

Obr. 79. Kratochvíle. Malovaná špaleta dveří zlatého pokoje.

Rožmberským a Pernštejnským a nápisem: FESTI NA. LEŇTE; znak proveden ze štuku. Valená klenba ediptická s 10 lunetami rozdělena hvězdovitě žebry štukovými, z růžic a perlovce tvořenými a ve štuku nanesenými. Křižováni žeber maskováno uprostřed většími růžicemi, po stranách hlavičkami, z nichž některé zdají se býti portréty. Dlážděn

-:;í

. ,.,    ^«sfSe«g^fS'"

- -f *'    : ' ■' j ■ ■ >'v'%; jxmBrá

sř/

//

\f^\ ý

1^*3: *

^Iff

»|

,|í

?ií

-$<?-

' ěň"

t-Ofc

fftf' §i dtíj li £¥ -I'r*

*2?

?r

•3

:r>

ií

«,

EfflL

rm 11

awjtiU

\ «•» &■ : í

>* ■*

TI

v lí

W. -' x

l'!\rsfk<|| I ^ : "

<í-■•:-»

I r-

\Wa.

T dl

MFMI

ÍV|

<*

HpT*

Jj

w.*/    4^

Mí- S |

.;:?rW“ř

♦5«

3,

4 ^ftóífS

IlMS

i-rm

IT

»**

«

*■*

"i."- k

; '«*} '§

,.s

’

’rt; »

i£í,*

*

íak

■ * - «

Sváli

(#)

sy^l

•ď:\7

••

j :*». j

<52

. ' V.

fisr

**«

í,i

f;

aj

t m

m .    *

■” ■ ■

li í • * v

$'Y.ykMp>

Imrsw

SiásiÉ

ě)£Jý.,

Bfcsi

afjfef

t íl

tilm

sw

í£

k'"T^

Ni

Obr. 8o. Kratochvíle. Malovaná špaleta dveří v zlatém pokoji.

býval šestihrannými polévanými dlaždičkami, jež na zelenavé půdé žluté arabesky nesou. Jsou vsazeny nyní na Hluboké.

Západní stranu zaujímá podlouhlý pokoj, zvaný velký zlatý; býval za časů Rožmberských přijímací pokoj. (Viz obr. 78.—82.) Ve středu klenutého stropu vymalován jest Rožmberský jezdec, kolem něho v rozích znaky 4 manželek Viléma z Rožmberka. Ostatní část stropu i stěn pokryty jsou reliefy práce štukatérské.

Zhotovil je Ant. Melana roku 1588 a Jiřík Widman je 1589 pozlatil. (Účet Widmanův za práce v tomto pokoji provedené činil 400 tolarů.) Kolem stěn dole namalovány byly umělé pestré koberce.

SL

fr

V°

m)

t

v)

msm

0 \ ¹' tá jA v v }

rj\

Wfo °v

Na straně východní nezdárná Tullie jedoucí přes mrtvolu otcovu, nade dveřmi pak 2 Kuriatiové pronásledující Horátia a souboj Horatiů a Kuriatiů, nad bývalým komínem vlčice kojící Romrda a Rema. Na patkách klenby mezi obrazy štíhlé ženské postavy, z nichž první drží v ruce tabuli s nápisem: An(to)nius Melana fecit. Nad nimi na klenbě: Synové Ankovi, kteří kladivy Tarquinia zabili. Valerius Corvus s havranem na rameni bojuje s oděncem. Nějaký imperator, jejž přemožení 3 králové za milost prosí; ve štítě vojína provázejícího impera-tora dvouhlavý orel.

ml

Obr. 81. Kratochvíle. Malovaná špaleta u velkého zlatého pokoje.

Na protější straně západní podobně jako na straně protější nad ženskými postavami na patkách na klenbě: Cincinnatus za pluhem jdoucí, an posel od senátu právě k němu přijíždí, Coriolán, any jej matróny Římské o milost a slitování s městem prosí, a Mucius Scaevola, jenž chtěje krále pro-bodnouti, probodnut jest ze zadu jiným

vojínem.

na

Jižní stranu zdobí Turek s turbanem, který jde vstříc králi s družinou. Na severní straně bojuje jezdec držící štít se lvem, s pěšími ozbrojenci mostě. Pod tím nápis: Hoc opus est gratia Dei operátům. Ve středu klenby po obou stranách jezdce Rožmberského jsou tyto historie: na straně severní: Starý král korunuje mladíka, jehož ozbrojenec mocí drží na židli, přemožená královna Kleopatra, provázená 2 pannami, prosí jezdce za milost, královna provázená 2 pannami a psem pije (jed) z číše, naproti 3 neozbrojení muži s vejčitými nádobkami v rukou; na straně jižní: tři ozbrojenci, Klelie přeplavuje se s pannami na koních a vojín protivníka

svého na zemi ležícího doráží. Mezi znaky 4 sedící ženské postavy ctností, z nichž jedna — Justitia nalévá do kalíšku, třetí — Constantia — drží v rukou hady a Phonixe, čtvrtá — Liberalitas — postavuje nahnutý sloup. V klenbách lunet ovocné festony s fantastickými zvířaty, v klenbách okenních špalet růžice.

drží meč a váhy, druhá

Temperantia —

lil

mm

mm

Sil

li]

I!

i;

23

o-

ii

lilii

ni

rj

ui

I!

BS

IBP

m

li

Obr. 82. Kratochvíle. Nástěnná malba ve Velkém zlatém pokoji.

Plastické obrazy a dekorace byly původně pestře malovány a zlaceny. Špalety z předsálí vedoucích dveří vymalovány jsou po způsobu Rafaelových stancí dekorativními výplněmi z andělíčků, silénů, ptáčků, motýlů a ovocných festonů v pestrých olejových barvách.

Vedlejší původní na dvě výplně dělené dvéře obsahují v hořejší amoretku, která drží v rukou štít, na kterýž prstem ukazuje; v štítě zeleném,

'/V

__    ;,v\7f V e

;rí>^> ,v' '

1

Vř'-'

BÍÍ\

i

k

A

A ^

V .ááC

ysLrv

*f- /£já

m ••, ^

i

4

ř

■1;

-'O?*

;

I

řp

I

i

!%?.

f

ř

ř;

f

10

L m 9

'Ji ■

$®<í

v I

Iv:,'

■ !

/

i

-

•'

313?

ř

M

i

i

S= '•

~

.

—~

M.

:

fl

ii

H

I

y

'• f¹ ••! ■

ř/'

jtl

yčM

Vs. :

gřř

;•' j

j

!

*?y

3*

*

-

“ ‘^.~f'■

=

e -. @1

' ■

i-

'* ^

; - •■

!    :| í

3i

j

>

šg.

;á

! iHH

1

■ ■:

-t--r T ‘ni    /t

3 \v I i

má

s

i, í >m

<

.

im

.J*    . -    ' jf-.34< r"

y    ' VO’ ’ ' '    3    / '' A ?;Vp:

H- 4

/

\

šedě ornamentovaném modrý kotouč, pod nímž pásek bez znatelného nápisu; ve výplni dolejší pět červených pětilistých růží.

Vedlejší pokoj malý, zlatý obývával pan Vilém z Rožmberka; měl výzdobu malířskou, zlatém vynešenou. Dole pokryty byly stěny zlatohlavem malovaným (Widman za ni žádal 450 tolarů). Pokoj sklenut ellipsovitě a členěn po každé straně čtyřmi lunetami; lunety plastickou obrubou lemovány, valená klenba v 7 polí dělena. Klenba i s lune-

li

.^rr-rr-Tr

,a

... —---i.Trrrrttt~r*ct r

TO

• *

i-ť'\

Íj®

a]

iV

rps

' IT

..i

/ť ‘ L

I¹'

•4

k. i. ó ” í » J

lil:!:

|«pS

*i iřv.ví

í f 11

, Kg tm¹ -mm

fef*⁸

•: v

..

Obr. 84. Kratochvíle. Malovaná obruba dveří malého zlatého pokoje.

tami až po kordon z vaječníku zabíleny. Stěny ,,zlatohlavem“ malované jsou z části oškrabány, tak že lze viděti vzor malby původní, složený z malých zlatých čtverečků, v nichž střídají se červené růžice na půdě tmavozeleně-šedé s menšími růžicemi na půdě zlaté. „Zlatohlav" končí 0-63 m nad podlahou třepením. Nad dveřmi do velkého „zlatého" pokoje vedoucími 2 putti s festony, uprostřed ovál s nejasným obrázkem. Nad dveřmi do prvního sálu vedoucími uprostřed kartuše s Venuší, po stranách po dvou amoretcích s festony; nad třetími do další menší místnosti vedoucími dveřmi znaky Rožmberský a Pernštejnský; v okenní špaletě lze pozoro-vati lepou ženskou postavu obnaženou, na okenním parapetu genie s ne-

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Prachatický.

jasnou výplní uprostřed. Většina stěn jest přemalováním a odkrýváním jeho velmi poškozena. Malby kolem dveří a okna jsou olejovými barvami živě malovány. (Viz obr. 82—85.)

Pokoj vedlejší užší a kratší jest podobně valenou klenbou s 3 lunetami po každé straně uzavřen a klenba prodloužením dekor, žeber v hvězdovitou síť s růžicí uprostřed členěna. Malá kordonová římsa ve způsobu architrávu dělí stěny od klenby. (Viz obr. 72b)

Pokoj od Widmana žlutým malováním se zeleným lupením za 150 tolarů vymalován; kolem podlahy namalovány byly tapety barvami vodovými. Původní vzorek zůstal dosud neodkryt, klenba žlutě přetřena. Ve špaletě dveří arabesky na červené půdě.

.'1

Na straně východní byly pokoje a komory pro paní určené: bílý pokoj (viz obr. 86.) má jen svrchní část bílou, stěny jsou rudě natřeny. Jest do dvou křížů sklenut, ve výši patek probíhá kolem kordon štukový, jehož motiv tvoří řetěz zlatého rouna. Stěny nad kordonem a klenba rozdělen v jsou v kruhová, elliptická a čtyřhranná pole bohatou štukovou prací z pletence a vaječníku zarámovaná, v nichž zasazeny polovypuklé štukové obrazy allegorické a z římské historie.

Obr. 85. Kratochvíle. Nástěnná malba v malém zlatém pokoji.

Nade dveřmi do vedlejší světnice Kurtius na koni, an se vrhá do propasti, po obou stranách znak Rožmberský a Pernštejnský. V dalších dvou polích: Tarquinius sedě na trůně má otevřenou knihu Sibylinu, vedle něho stojí 2 au-gurové, před ním věštec bradatý v rouše dlouhém a o něco dále 3 vojíni, z nichž jeden prstem vyzdviženým něco vykládá. Na vedlejším obraze 2 vojínové v boji, jeden klesl k zemi, druhý zdvihá nad ním meč. Uprostřed klenby Kornelia kojí chlapce, ani dva jiní spolu laškují. Pod tím západně: starý Tarquinius s turbanem a korunou sráží makovice. Na druhé straně: král s žezlem podává napřaženou ruku oděnci s hlavou obnaženou. Kolem personifikace: Justitia s vahou a mečem; Veritas s křížem; Constantia se zrcadlem, v němž se zhlíží, a hadem v ruce; Liberalitas se sloupem a hlavicí; Spes s kotvou; Foecunditas s nádobou, do níž nalévá z konve. Zbývající plochy stěn i kleneb jakož i špalet oken dekorovány růžicemi a festony.

Na plné stěně kamenný malý krb jednoduchý; v koutě bílá válcová kamna empirová ( z 1. pol. XIX. stol.).

Vedlejší pokoj, ložnice (viz obr. 87.), byl prvotně modrý s bílými pruhy. Na stropě amorové; v medaillonech ženy s květinami a ptáci (orlové a Čápi). Nad levými dveřmi prosí přemožení za milost. Nad zazděným komínem pouští postava s řetězovými důtkami děcko do ohně, v němž* již 3 děti hoří; za ní stojí otrok. Na stěně: Tarquinius Collatinus

mm

■I

Ipfjlf

ÉÉÉ&

Obr. 86. Kratochvíle. Bil v pokoj.

:a Lucrecia, jak se bodá do prsou. Zbývající plochy stěn a kleneb, zvláště ■okenních špalet, dekorovány růžicemi.

S'"

Ir

y-

ií%,

-* 4j vjjf /

II

■íTfl

\r.:

Obr. 87. Kratochvíle. Ložnice.

;

ů

mí I

>.

m

m

i.»(

>• ■?■■*<* t- J

řf

vi

fv

WZL

jti '*'H , *

^C—,...;;. *JT

.•

!■ *!

.

'

►A

n

x

. j ^

■

[

* :

!F

ťř£

&

fcií

*5

m

m

7(\ m

í,31

■

3

11^ [

A*éíW-

■wm

mč“ t?

■mu

' '* 'a^tL: ~ ;ž3S

9

,

;. <

K •

TA

>

í

i]

: ■

P*

H

T7- k

Pokoj jest valeně sklenut a pomocí okrasných žeber podobně jako v místnostech ostatních jest klenba v čtvercová pole rozdělena; také zde stěny malým kordonem z růžic ve výši patek předěleny. V koutě stojí válcová kamna z 1. pol. XIX. století.

Zelenou komorou zakončují se tyto komnaty pro paní určené. Jest podobně jako předešlé pokojíčky k severu obrácené, ellipsovitě sklenuta

SjJ <L,

R..

bÉÍ

Obr. 89. Kratochvíle. Řezba Bůh otec z kostela Němčického.

do dvou křížů a stěny kordonem ve výši patek proti klenbě odděleny. Také jsou hrany kleneb a výplně lunet listem a perlovcem zarámovány. Veškerá ostění dveří jsou ze žuly římsou přeložena a byla červeně natřena.

Roku 1602 vyrýsoval zámek Kratochvíl se všech 4 stran jakož i půdorys jeho malíř Bartoloměj Beránek pro cis. Rudolfa TI.; obrazy tyto jsou asi ve sbírkách císařských. Známe jenom vyobrazení Kratochvíle s Petrovým Dvorem a Netolicemi od dvorního eggenberského malíře Jindřicha de Verle, z r. 1686, jež tuto reprodukujeme. R. 1599 přebýval tu delší dobu Petr Vok z Rožmberka s celým svým dvorem. Zámek byl až do roku 1824 zařízen.

Kratochvíle jest po Hvězdě nejprvnější a nej zajímavější renais-sanční náš zámek.

V baštách a přízemním předním traktu Kratochvíle ubytováni jsou dnes hospodářští dělníci, ke dvoru stejného jména náležející, v zámečku

--

inál

.jV*'    .

: «§

% W ..

s*á*

r '    t^^⁻*

■UK ■*■'&. ■ >*>„ v.^iSPJjSPB

Obr. 90. Kratochvíle. Řezba Kristus na oslici z kostela Netolického.

samotném umístěn ústav sirotků a v době novější archiv a museum uměleckých památek. Tak uschovány zde oltáře, obrazy, sochy, para-menta, bohoslužebné náčiní a pod. z kostelů panství netolického a libě-

ni

i!

T]

v ■-

•9

15

Obr. 91. Kratochvíle. Půdorys kaple.

jického a to z kostela Ihenického, němčického, vitějického, netolického, bavorovského, strunkovického, chelčického; poznamenáváme nejdůžitější:

Staré kružby oken, c h r 1 i č e a jiné součástky kostela bavorovského ;

..... „. „* ... -Mmž*

tji 'V,. ■" ■•■£ •

. ' ' ■ ML

*&%%££ \v*    š-4-y lL

■V7; ,i ‘ #

,w    Áť*s**

MffS

/gS*í<S

*.*

•ČV -

WJ

%>

Jíift

-íPSapup.,

^li

V*

M

(Pr«w ^

:%

*3

rj

Él

i%.

"5-

rSSKi *

cl

44

..••I

****** ]

f£*Jz

jjrw;

RpĚV, *. Vft

. -ar

FV

[í

fUTflf

\1 w i

;\

«|I

mí

Ema

'I

km?

ul'

lim

sar

m,;?

MÍt

raimj .^r^r-^frsapB

<yř% <r •’

év i

^ ^Šcz^Msjr&^Tc.

Obr. Q2. Kratochvíle. Vnitřek kaple.

znak Rožmberský ze dvora Štětina;

černě malovaná prkna záklopní z kostela sv. Václava netolického. (Viz obr. 88.)

malovaná prkna záklopní z přízemního traktu kratochvílského; dubové dvéře z kostela Ihenického;

2 bohatě řezané a zlacené oltáře z kostela bavorovského a jeden z kostela strunkovického;

poprsí Boha Otce z kostela němčického; (Viz obr. 89.)

soška Ježíše na oslíku z kostela děkanského v Netolicích a jiné menší předměty méně dovedného provedení. (Viz obr. 90.)

Z velkých rytin znamenitějších měst zarámovaných zachoval se pouze Amsterodam a to v špatném stavu.

KOSTELÍK NAROZENI P. MARIE dal Vilém z Rožmberka v létech 1585—9 vystavěti. (Viz obr. 91.) Na vikýřku nad vchodem ve střeše letopočet 1585. Stavitelem byl mistr Baltazar Májo de Vomio, štuka-

.O.

---

a.

Obr. 93. Kratochvíle. Nástěnná malba ve výklencích kaple.

térská výzdoba od Antonína Melány. Dne 22. července 1589 vysvětil kostelík papežský nuncius Ant. Puteus, arcibiskup Barský. Za štuka-térskou renaissanční výzdobou kryjí se gotické formy základní, jež sváděly k mylné domněnce, že kostelík jest starší než zámek.

Presbytář jest uvnitř pěti stranami osmihranu uzavřen a nese klenutí hvězdové; zvenčí jest do pravých úhlů ohrady srovnán. Stěny jakož i klenutí jsou antikisujícími lisenami a pruhy práce štukatérské děleny. Na hlavicích jejich položeno těžké kládí. Čtyři polosloupy červené s pozlacenými korintskými hlavicemi dělí stěny presbytáře na 5 polí, z nichž prostřední tři obsahují výklenky zlatým ornamentem na červené půdě malované a zlatou mušlí sklenuté; ve dvou postranních stojí sochy dřevěné, postříbřené a zlacené sv. Petra a Pavla, (Viz obr. 92) v jejichž otevřených knihách nápisy: 11 sv. Petra P A, u sv. Pavla M L P 1709.

V prostředním výklenku stála také socha; nyní je otvor kryt obrazem. Tím zachován zlatočervený malovaný koberec v původní šarlacbové barvě, kdežto koberce u soch svátých zčernaly. (Viz obr. 93.)

V prvním levém poli prolomeno okno do oratoře, nad nímž viditelný nepatrné stopy nějakého nápisu. Na straně protější vchod do sakristie, nad nímž visí obraz Korunování P. Marie (viz inventář).

Na klenbě presbytáře vidíme Boha Otce, obklopeného andílky, nesoucími nástroje umučení Páně; ve výklenku nad oltářem Duch svátý

il

■ti

■■

m i

Í.-MÁ Í

sily

l§

Obr. 94. Kratochvíle. Portál kaple pod věží.

v podobě holubice; v ostatních 4 výklencích kytice — vše ze štuku. Tři okna na straně jižní, 1 na straně severní, gotická, avšak bez kružby, osvětlují loď, v presbytáři nad oltářem jest kruhové okénko s letopočtem 1765 ve skle.

Vítězný oblouk jest renaissanční a pěti červenými růžemi

ozdoben.

L o d má valené klenutí ellipsovité s třemi lunetami po každé straně a v prodloužení jich jsou obě stěny poboční pilastry na tři pole rozděleny. Na klenbě bývalo vymalováno 17 scén z umučení Páně; nyní jenom skrovné zbytky z nich se spatřují. Již roku 1757 byla tato klenba chatrna a musila býti opravena. To se opakovalo v létech 1765 a 1824, kdy trhliny v klenutí

se objevily a byly spravovány. R. 1824 vyzděn znova kus spadlé zdi a kamenné ostění zasazeno. Portál spojuje dosti neobratně goticky lomený oblouk s renaissančním překladem zakončeným štítkem. (Viz obr. 94.) V obloukových polích 2 andělé s liliemi ze štuku.

Na straně jižní přiléhá k presbytáři malá čtyřhranná sakristie, sklenutá klášterským klenutím, na straně severní oratorium s malým bytem, kde malované dvéře, ovšem vybledlé, se udržely. Zevnéjšek kaple jest velmi jednoduchý; římsy a vikýře byly však malovány, nároží malovanými kvádry vroubeno. Nad vchodem severním a na zadní zevní stěně presbytáře lze pozorovati stopy maleb (snad znaků uprostřed věnců?) krom jiných stop červeného zbarvení.

o]

jí

i:

Pí

-1 ■

Obr. 95. Kratochvíle. Madonna bez záclony.

Obr. 96. Kratochvíle. Madonna se záclonou.

Krov nad kaplí jest z části starý, také krytina kůrková, jehlancová střecha nad věží, břidlou krytá, jest však z doby novější;

Oltáře jsou dva: hlavní s obrazem Narození P. Marie a velikými sochami sv. Petra a Pavla. V lodi v právo u vítězného oblouku stojí oltář P. Marie z r. 1735, s obrazem sv. rodiny se sv. Annou i Jáchymem a nápisem vzadu: Pictor Pragensis Joannes Collar de Collersperk me fecit. Do r. 1823 stával v kapli Petrova dvora, kdy byla zrušena. Před ním býval zde řezaný oltář: Narození Páně se znakem Rožmitálským, jenž je nyní v Červeném dvoře u Krumlova, asi z počátku XVI. věku.

Z ostatního inventáře připomínáme obraz Madonny na zlaté půdě z polovice XVI. stol., visící v presbytáři nade dveřmi do sakristie, 1-44x0-94 m. Nad ním visí záclona s krásným plochým vyšíváním z pestrého hedvábí, ukazující ušlechtilé ornamenty renaissanční. (V.z obr. 95. a 96.) Mimo ni zachována pokrývka oltáře z černého tylu, stejným vyšíváním (růže, lilie a tulipánu) v rovném stehu kolem krášlená. Dále z téže doby:

k a s u 1 e bělo-zelená kobercového vzorku se stříbrnou krajkou, z první polovice XVII. stol. (viz obr. 97.);

k a s u 1 e žluto-červená, taktéž kobercového vzorku s krajkou stříbrnou a zlatou, z druhé polovice XVII. století (viz obr. 98.);

k a s u 1 e červená šarlachová s bílým křížem, plátěná se zlatou krajkou, z první polovice XVII1. století;

IfÉ

ii

f3:)

Ipř'

wmm

::

.ř

mm

J8ÍP

řl.

'•V

má

STv;

:f§

li

ais

éVK

S0J&8SL

Ev

J;í;

li

IBli

ISl

ták- •>

iíl

lli

lil

Obr. 97. Kratochvíle. Kasule bilozelená.

Obr. 98. Kratochvíle. Kasule žlutěčervená.

kasule černá se starším bílým křížem se zlatou ovrubou, z XVIII. st.

kasule bílá z hedvábného brokátu květinového s červeným křížem, z XVIII. stol.;

2 kasule bílé hedvábné s květinkami, z první pol. XIX. stol.

1638 placeno Linhartovi Vlachu z Prachatic za antipendium kožené s pozlátkou květovanou.

V lodi visí obraz P. Marie, 11a plátně malovaná kopie se zlatou půdou s nápisem: MP 80) IŠ XS das Gnadenbild so : 1696 : den : 4 : nowem-ber : Zu bootz geweinet. (0-45 X 0-65 w).

Nad dveřmi zavěšen malý obraz sv. rodiny na dřevě. Na hořejší pásce nápis: GLORIA LAVS TlBl SlT NVTRlClE SPONSE MARl/E CVIVS HONOŘE PATENT VALVZE SACRZE HzBCCE SALVTlS (1742).

Na pásce dolejší: SWARZENBERG CASTlSSlMO HONORlBVS ZEDES VENERATIORIbVS ERREXISTl LILIO (1746).

Pod kruchtou věže obraz Panny Marie s Ježíškem (106 X 072 m) s nápisem: TV NOS IVWANDO RESPICE ET NOS AB HOSTE PROTEGE PEŠTEM FAM- EM & REMOVE HORAS 1647 MORTIS — SVSPICE.

Dubová lavice se sloupovím a bohatě profilovanými výplněmi na přední straně, jakož 2. bez sloupů a 4 vykládané, vše z XVIII. století, jsou ze zrušené kaple Petrodvorské.

V ě ž: v ose kostela stojí čtyřhranná věž s jehlancovitou střechou. R. 1824 objevily se 2 trhliny ve zdi věže; byly otevřeny a zatmeleny.

Zvon měří 073 m prům., 0-54 m šikmé výšky, 0-57 m kolmé -f- o-io m koruna a nese u koruny mezi ornamentem nápis: IESVS NAZARENVS REX IVDEORVM • PERNER IN BVDWEIS 1846.

Spodní část věže slouží zároveň jako kruchta, jíž výklenek s kostelem spojuje.

Rovnoběžně se zámkem Kratochvílí na sever ještě vnitř hradeb stával druhý, též jednopatrový zámek LEPTAČ. R. 1401 patřil dvůr Leptač nedaleko města Netolic Mikuláši Kuglovi, řezníku v Netolicích.

Zámek dal si vystavěti v letech 1579—80 Jakub Krčin z Jelčan od mistra Baltazara Májo de Vomio a divným hospodářstvím, rozličnými lovy a myslivostí vymalovati. Zde zůstávali také Rožmberkové se svými hosty, než vlastní Kratochvíle byla dokonána.

Budova měla v přízemí a v patře po 4 světnicích a též v podkroví pokoj. Síň u schodů byla vydeštěna (1579 12/12).

Toto stavení vysadil cis. Rudolf listem ze dne 19. června 1581 za tvrz pode jménem Kratochvíle. Když tato s Krumlovem cis. Rudolfovi II. se dostala, vymaloval mu oba zámky i s půdorysy r. 1602 Bartoloměj Beránek. Roku 1654 bylo nutno zámeček pro sešlost až na východní roh, kdež zřízena jedna světnice s komorou, snésti. Tento ,,štekl“ stržen konečně r. 1696 a zdivá užito k stavbě bažantnice.

Krtly.

Woldřich, Mittheil. d. anthrop. Gesellsch. in Wien XIV., 210, XVI., 89.

Západně od vsi Krtel a severovýchodně ode vsi Velkého Boru je v lese ,,Na překážce" u hajného Bosníčka menší skupina hrobů ze 7. a 8. století. Nálezy složené ze 2 popelnic, 2 mis kališných, různých třepů nádob, želez, hřebíku, části spony bronzové, 2 kusů jehlic, a bronz, hřebu uschovány v Ohradském museu na Hluboké.

Asi čtvrt hodiny severně od Stříbrného vrchu na kopci u Krtel 5 mohyl, z nichž 2 otevřeny;, nalezen věnec, hliněný kužel, jehlice vroubkovaná a několik nádob.

Kunžvart.

T r a j e r, Diócese Budweis 934; Sedláček, Hrady XI. 153; Sedláček,

Místop. slovník 493.

KOSTEL NEJSVĚTĚJŠÍ TROJICE vystavěn zároveň s farou a školou r. 1780. Roku 1786 sem uhodilo, načež kostel zvětšován.' Var-

hany sem prý dány ze Zl. Koruny. Jednoduchá, v slohu doby založení provedená budova s čtyrstranným presbytářem 6-30 m délky a 6-40 m šířky, k níž symetricky přistavěny dvě sakristie s lodí 17-65 m dlouhou a 9-00 m širokou a věží v čele přilehlé. (Viz obr. 99.) Veškeré

V-

Obr. 99. Kunžvart. Půdorys kostela.

místnosti mají rákosované stropy a json šindelem kryty. Věž po ohni dostala střechu jednoduchou, jehlancovou. Do lodi vstavěn kůr, podepřený dvěma točitými sloupy dřevěnými, podbedněný, byl při opravě celého kostela r. 1909 rákosován. (Viz obr. 100.)

WĚĚĚBĚĚSSBĚ

- "-*a:

z#

..

-i

i4

ísí&’J-ív-

Obr. 100. Kunžvart. Kostel.

Hlavní oltář sloupový, barokní, má vzadu nápis: Dieser Altar ist neu verfertiget von Ignatz Schraml und Sohn Johann aus Wallern im Jahre 1838 a další: Renov. L. Schonbaur Krumau 19/9 1888. Jest provedení všedního; obraz, který daroval sem pasovský biskup, jest bez uměl. ceny.

Původní oltář byl na zdi malován. Dochoval se — ovšem sešlý — dosud a má kolem znaku biskupova nápis:

Leo ernest s. r. e. CarDIn fIrMIan prInCeps passaV i ensIs has qVatVor aras pIngI

ET ORNARl IVSSlT. (1781)

Kazatelna asi jako hlavní oltář z roku 1838 jest bez významu; totéž platí o varhanách.

Ml

*0Ěm$

r.

má

11

i*

wm.

Bílili

■t

mu

E;*

1.

'i

ggSSBaEgg

mm

m-

wm

Mí

■ MW9R

l*P

Pí

-m

- liti!

m j

wWI i.

Obr. ioi. Kunžvart. Kaple na kamenném vrchu.

Zvony: Podle pamětní knihy dodány sem roku 1792 tři zvony váhy 406, 203 a 103 liber. Starší zvon, používaný obcí Landstrassen, byl roku 1890 od Pernera v Č. Budějovicích přelit. R. 1843 praskl zvon prostřední a přelit od K. Bellmanna.

Velký jest průměru o-8o m, šikmé výšky 0-59 m, kolmé o-6o m -f koruny on m; má u koruny borduru a festony, na plášti relief sv. Tro jice a znak zvonařův s nápisem: 10HAN ADALBERT PERNER IN BVD-WEIS a na hraně nápis- DVRCH DAS GROSMVTHIGE LEGAT DES HOCH SELIGEN HERRN KARL FUKA DOMHER ZV PRAG WVRDEN HIER ORTIGE 3 GLOCKEN VERGROESZERT ANNO 1823;

prostřední jest průměru 0-49 m, šikmé výšky 0-43 m, kolmé výšky 0-44 + 0-09 koruna, má u koruny a na věnci ornament, na plášti

relief sv. Jana Nep., na straně protější nápis: FVSA PRAGAE CAROLO BELLMANN C- R • AVLICO CAMPANARVM FVSORE ANNO 1843;

malý, průměru 0-49 m, šikmé výšky 0-35 m, kolmé výšky 0-37 + 0-09 m, má u koruny borduru a festony, na plášti relief sv. Jana Nep. a naproti tentýž znak Pernerův jako u velkého zvonu, s letopočtem: ANNO 1823.

Ve věžičce sanktusové malý zvonek, průměru 0-32 m, výšky 0-29 m, s nápisem: iM;amt Jlbal.    in Bubmets 1823.

Monstrance paprsková, stříbrná, noha bohatě tepaná, zr. 1846, s vídeňským puncem z r. 1846 a se značkou FT na noze, o-45 m vysoká.

Z inventáře uvádíme:

Sk

•v

XM

'■fjr

átr.:.

Obr. 102. Kunžvart. Ulice se starými dřevěnými budovami.

Ciborium s měděnou nohou, pozlacené, noha, koš i víko tepané, barokní, z konce XVIII. století, s křížem, vys. 0-35 m.

Kalich stříbrný, s bohatě tepanou nohou i košem; v medaillonech na noze nápisy: Car. Fuka Ecclesiae Kuschward Errector 1780 — Ibi per an. X. Protocuratus dein Postelberg dec. 1790—1794 S • M • E • Prag • Can • hune calicem eeel. donavit Kuschw. 1806; s pražskou puncovní značkou z r. 1806-7 a s puncem z r. 1809-10 vys. 0-23 m.

Kaditelnice mosazná, postříbřená, z 1. pol. XVIII. stol., práce prostřední.

6 barokních svícnů, z mosaz, plechu tepaných, z konce XVIII. stol., postříbřených, 0-69 m vysokých, provedení všedního.

Věčná lampa mosazná, z 1. pol. XIX. stol., všední.

cy6

Olej. obraz sv. Jana Nep., prostředního provedení, dole signo-vaný A • W • M • A • W • 1781, 1-05 m šir., 1-63 m vys.

P o r t r a i t zakladatele a 1. faráře Kunžvartského Karla Puky 1780—1790, na to děkana Postoloprtského a kanovníka u sv. Víta v Praze; bez ceny.

Matrika od roku 1784.

té-

iPf

mm

Obr. 103. Kunžvart. Věž.

Pamětní kniha z roku 1782.

Vedle Kunžvartu na Kamenném vrchu MEŠNÍ KAPLE PANNY MARIE pomocné, r. 1834 vystavěná, umělecky bezcenná. (Viz obr. 101.)

Roku 1843 stal se Kunžvait městysem, udělen mu znak a právo k odbývání trhů.

Z dob dřívějších zachovalo se ,,právo “ (kožené).

V ulici vedoucí k Schlosselbachlu několik starých dřevěných budov. (Viz obr. 102.)

STARV HRAD z XIII. neb XIV. věku na hranicích k ochraně

Zlaté stezky a hlídání vstupu do země připomíná se roku 1359; r. 1547 uvádí se jako pustý. Roku 1575 z jara sebrány z rozkazu páně střechy na stodolách, stájích, marštalích v Kunžvartě i na baštách v rybníce a hřeb dobýván; jenom nové stavení a marštale ušetřeny, ježto dobytek v létě po pastvě se tam zavíral. R. 1578 díl Kunžvartu, nějaké staré sešlé 2 světnice vyhořely. Hrad skládá se pouze ze kvadratické věže (viz obr. 103.}, každá strana, zvenčí okrouhle deset metrů měřící, při síle zdí as 2 metrů a výšce 15 m s jedním zakulaceným rohem, měla tři poschodí a pouze na stranu jižní a východní okna. Ostění do přízemí z kamenných tesaných kvádrů, profilu okoseného a do půlkruhu sklenuté, tvoří dnes vchod do statku č. 5 v Schlosselbachlu. Zlatá stezka, která tudy z Pašova k Vimperku vedla, šla někdejší starou cestou z Landstrassen přes Bárenloch (nynější Kunž-vart), Schlosselbachl, Buchetháuser, Rohrenberg (Vierháuser), Vltavskou huť, Hořejší Vltavici, Kubovy hutě, Korkusovou huť a Solnou Lhotu na Vimperk.

Roku 1850 vykopán v zříceninách, kde se „na kapli” říká, mosazný kříž 6' pod kamenitou půdou, roku 1854 při planění louky „hlinní jáma“ nalezen hrot šípu i' pod zemí.

Severně od Kunžvartu nad vesničkou Schlosselbachel mírné návrší,

,,š a n c e“ jmenované, na jehož temeni val značné výše uzavírá tábor asi ioow dlouhý a 40 m široký. Tabulka okrašlovacím spolkem tam postavená uvádí „Schanzen aus dem 3ojáhrigen Kriege. Im Juli 1620 wurden die hier verschanzten aus Passau angerůckten kaiserlichen Truppen nach hartnáckigem Kampfe durch die Grafen Mansfeld und Thurn in die Flucht geschlagen.” Domácí lid popírá pravdivost tohoto tvrzení, odvolávaje se na zprávy svých bezprostředních předků, kteří za doby válek Napoleonových (r. 1808) na těchto „šancích“ pracovali. Zdají se však býti staršími, než z doby třicetileté války.

Kvilda.

T r a j e r, Diocese Budweis 923; Sedláček, Místop. slovník 491.

Tak se prvotně jmenoval les; v XV. neb XVI. stol. vznikla tu ves, jež patřila až do r. 1765 farou k Dolnímu Rejštejnu. Roku 1765 vyzdvihl tu Arnošt Vilém Malovec dřevěný KOSTEL, SV. ŠTĚPÁNU zasvěcený. Roku 1786 zřízena tu samostatná duchovní správa. Kostel r. 1889 shořel a na místě jeho vystavěn nový z kamene v létech 1892—3 a roku 1894 vysvěcen. Po vzoru kostela ve Fůrstenhutu vystavěná budova pseudogotická, orientovaná, složená z presbytáře čtyřstranné, 7*25 m široké, 5-00 m hluboké, k níž přiléhá k severu sakristie a lodi, 10-io m široké a 19-60 m dlouhé, v jejímž čele stojí mírně vysoká vížka se střechou jehlancovou. Veškeré místnosti mají dřevěné stropy; úplně ze dřeva jest

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Prachatický.    7 také do lodi vestavěný kůr, na jehož zábradlí vymalován znak Thun-Hohenstejnský a Schwarzenberský. Ze stejné doby a stejného slohu jest vnitřní úprava. (Viz obr. 104.)

Hlavní oltář, zasvěcený sv. Štěpánu mučedníku, a vedlejší oltáře sv. Jana Nep. a sv. Josefa mají obrazy jmenovaných světců

.t

i*.

■r

-Ž- - -It-

¹ .W

------v

til

[V

li

Obr. 104. Kvílela. Starý dřevěný kostel.

od Františka Sequense; varhany postavil Jindř. Schiffner, hodiny Z. Hainz; v presbytáři visí někdejší obraz hlavního oltáře, zobrazující nalezení mrtvoly sv. Štěpána; práce slabší z 18. století, měřící 078 m šířky a ri6?« výšky.

Z inventáře budiž poznamenáno:

Monstrance měděná a mosazná, paprsková, naturalisticky dekorovaná (vínem a klasem), z pol. XIX. století, 0-59 m vys.

Ciborium mosazné, jednoduché, avšak slušné formy, z i. pol.

XIX. stol.

Kalich stříbrný, pseudobarokní dekorace, z pol. XIX. stol., se značkami s pražským úředním puncem z r. 1849. se značkou HG a nápisem na noze: ,,Hieronymus Grohmann k. k. Hofjuvelier in Prag“; vys.

0-245 m.

Kalich mosazný, hladký z 1. pol. XIX. stol., všední, bez značky,

0-22 m vys.

Kalich měděný a mosazný, hrubší práce z konce XVIII. stol.

Pacifikál ve tvaru kříže, mosazný, postříbřený, z 1. pol. XIX. stol., všední.

Pamětní kniha počíná roku 1765; matriky r. 1784.

Na věži visí 3 zvony vesměs r. 1893 od Rudolfa Pernera a syna v Budějovicích lité.

Severně za osadou stojí MEŠNÍ KAPLE PANNY MARIE, SV. ŠTĚPÁNA A SV. ROCHA, roku 1709 vysvěcená. Roku 1860 snesena a ve větších rozměrech vystavěna. Jest stavebně i úpravou prostičká, bez veškeré umělecké ceny. Totéž platí o KAPLIČCE SV. JANA NEP., jižně nad Vltavou postavené.

Láz, Laziště

viz

Sv. Mářa.

Lažiště.

T r a j e r, 903; F e r d. J. Lehner, Dějiny umění II., 5; J. B r a n i š, Obrazy z dějin jihočeského umění, 1909.

Farní KOSTEL byl tu již před r. 1360. R. 1639 sloužil tu Pracha-tický děkan a r. 1652 prosili přifaření o stavivo k vyzdvižení svého kostela, jenž v nepokojných těch dobách úplně upadl. Inventář z r. 1674 vykazuje nový oltář s 2 malovanými obrazy sv. Mikuláše a pomocné P. Marie, pořízený nákl. děkana Borkmana za 50 zl. a obrazy: Ukřižování Páně, P. Maria Pasovská, Větší P. Maria, sv. Mikuláš, Ecce homo a Mater dolorosa, darované od paní Andlauové z Prachatic. Až do r. 1745 patřil sem Hu-sinecký kostel jako filiální.

Kostelní budova, orientovaná, náleží v hlavních svých částech dvěma dobám: 1 o d, prům. 8-30 m dlouhá, 7-20 m široká, se starým na hmotném pilíři spočívajícím, do dvou křížů hrubě podklenutým kůrem době přechodní, k níž po zboření starého presbytáře v 2. polovici XV. století přistavěna prodloužená lod s presbytářem novým. Lod nová, do kříže

ví! \ !

uim

s-t

:<!! v

i®3

-F

Obr. 105. Laziště. Půdorys kostela.

100

sklenutá, oddělena jest od presbytáře pěti stranami osmiúhelníka, uzavřeného jedině žebrem. Délka přístavby gotické činí 13-24 m. (Viz obr. 105.)

K severu přistavěna současně KAPLE, nyní SV. JANU NEP. zasvěcená, taktéž do kříže sklenutá, kde se dosud zachovalo původní malé okénko, kdežto ostatní okna byla v době pozdější rozšířena a ellipticky sklenuta. Žebra kleneb jsou tvaru hruškového a vybíhají v lehkém záhybu

.mi,.„jim

li

EP1

11

.....-j

w//.

mm

sn

WM

_jmm

WÉ7

•i-

mm

m/m.

V/.

y/.

i-

yi

¹1    1¹

mul ■> li- 11 i 1 1 1 1

Obr. 106. Lažiště. a) Vchod do lodi s křtitelnicí a kropenkou, b) kamennné ostění do sakristie.

bez konsol, spojena jsouce ve středu hladkými svorníky. Mohutné pasy dělí novou lod od staré, jakož od současné kaple severní a jižní kaple Mariánské, přistavěné později. Ze stejné doby jest věž 'v čele lodi přistavěná a střechou formy jehlancové plechem krytá, na níž pozorovati lze 2 úzká gotická okénka. Novější době přináleží kobka a prodloužení hudebního kůru. Doba gotická je význačná bohatými detaily. Kromě již uvedených žeber nalézáme u vchodu do staré lodi hluboko profilovaný portálek s vedle umístěnou kamennou nádržkou na svěcenou vodu, bohužel hluboce zazděnou, tak že z okras jejich vidíme pouze část

f

5=l

T T

i

m

~

m

i

feá

5»

\

■

Mi

s

M

m

—

mm

M

I

lili

iií; i

= :

Hj

m

au:

iiiiJ

L

a

" *ii'

, iiiišnÉ

•'«.**r*í*í*i*rj

m

j 4

, 9 , .'hllri

'

'

iÉi

i

i ⁵ '    , J§jr '

i'!'

■

d

t

c

wh| i i m i ■!■ \ I I I

,jf '' H *||lr!i’ !

lili :

B

Hu

3

m

m .

mm

Ei

!j|jll|j;|!!!jií;

1*5—r-

~===r

_______- : —

Bil

Plllill!

lilii,

4 ^

’ '■ &

:    • k-

a

+

t

I

m

Ml

BUS

m

\í

n

i,

lil

<-■ > l,

í

ytrv

i

1 I

i

! H

i

m

/////,

m,

Obr. 107. Lažiště. Kostel: a) vchod do lodi s křtitelnicí a kropenkou, c) sanktuář, d) patka klenby v presbytáři,

e) výklenek v presbytáři, f) sedilie.

102 pelikána svá mláďata krmícího, 4 lípové listy, štítek s šikmým břevnem (znak Sigmunda Hulera, f 1405) a geometrickou růžici. Kamenná k ropě n k a, v rohu umístněná, jest práce slabší; snad byla při očišťování změněna. V presbytáři na straně evangelia kamenný sanktuář se štítem, v růžici vybíhajícím, jehož výplň jest osekána; vedle výklenek s profilem značně mělkým a naproti na straně epištolní výklenek o třech obloucích konsolovitě opřených. Mimo to vedou do sakristie dvéře s kamenným, okoseným ostěním. Sanktuář si zachoval kovanou mříž s růžicemi; (Viz obr. 106., 107.) někdejší okenní kamenné ovruby slouží za závaží rozbitým hodinám. Klenby gotické jsou z kamene. Mladší sakristie sklenuta jest valené s lunetami. Kaple Mariánská má strop rovný, rákosový. Presbytář i kaple sv. Jana N. jest bez opěrných pilířů.

Hlavní oltář sloupový, s dobře řezanou sochou sv. Mikuláše, z konce XVIII. století, byl v neprospěch v XIX. století změněn; zvláště práce sochařské jsou velmi slabé. Poboční oltář sv. Jana Nep. v severní kapli, pseudogotický, z konce XIX. století; oltář Mariánský v jižní kapli pseudobarokní, lidová práce naší doby; témuž věku náleží také oltář sv. Linharta v staré lodi s .řezanou sochou světce a kazatelna.

Varhany jsou nové.

Zvony: Velký, průměru 0-85 m, šikmé výšky o-6o m, kolmé o-6o + o-i2 m koruna, má u koruny mezi ornamenty nápis: O GOT LAS DIR BEFOHLEN SEIN DIE GLOCKE VND DIE KIRCHE DEIN. Na plášti relief sv. Mikuláše s legendou: S. NICOLAE ORA PRO NOBIS.

Na věnci: GOSS MÍCH NIKOLAUS LOW IN PRAG ANNO 1675.

Prostřední, průměru 072 m, šikmé výšky 0-54 m, kolmé 0-56 m, má u koruny nápis: ©enfo jrooit btelan lefa ůofijljo figpcrjfjo čfyrrjsdéfjo bieroabesáféfp Šesféfjí). Na plášti: PŘELIL LÉTA PÁNĚ 1897 RVDOLF PERNER V Č. BVDĚJOVICÍCH a na straně protější relief sv. Jakuba.

Menší, průměru 0-58 m, šikmé výšky 0-43 m, kolmé 0-47 + o-io m koruna, má u koruny nápis: SILVIVS CREVZ GOSS MÍCH IN LINZ ANNO 1746; na plášti: Kristus na kříži a na straně protější soška Neposkvrněného početí Panny Marie, na hraně pak nápis: EX LEGATO ADMODVM REVERENDI PATRIS JOANNIS CHRISTOPHORI FIDLERS ECCLESIAE HVJVS QVONDAM PAROCHI.

N e j m e n š í, průměru: 0-26 m, šikmé výšky 0-19 m, kolmé 0-21 m, u koruny nápis: F • A • F • 1764, na plášti relief sv. Prokopa.

Z inventáře poznamenáváme:

monstranci paprskovou, stříbrnou, pozlacenou, s tepanou nohou a soškami sv. Linharta, Mikuláše a Václava, na noze pražská puncovní značka z r. 1806—7), vys. 0-54 w;

c i b o r i u m renaissanční, s výtečně tepaným víčkem, na němž Kristus na kříži s odznaky umučení Páně, se stříbrným tepaným košem, v němž hlava Kristova, jméno Ježíš a Maria, ze 17. st., se značkami J12 B{ a (ČB), noha mosazná z 1. pol. XIX. stol., bezcenná; vys. 0-40 m i s křížem;

ioi

kalich s tepaným, stříbrným košem, s medaillony Ježíše, sv. Josefa a P. Marie, práce poněkud hrubší ze začátku XVIII. stol.; noha mosazná, vys. 25-5 cm;

p a c i f i k á 1 mosazný, barokní, z 2. pol. XVIII. stol., dobrá práce; dva p a c i f i k á 1 y monstrancové, mosazné, barokní, z 2. pol. XVIII. stol., bez umělecké ceny;

4 svícny prsténkové mosazné, renaissanční, dva 0-41 m a dva 0-39 m vys., a dva s třístrannou nohou 0-18 m vys., z 1. pol. XVII. stol.;

2 cínové lampy z XIX. stol. (ustanovené pro dióces. museum v Budějovicích);

věčná lampa měděná, postříbřená, z 1. pol. XIX. stol.; kaditelnice a paramenta nová, všední; bursa s hedbávným a stříbrným květinovým vyšíváním, z 2. pol. XVIII. stol. (pro museum určená);

šat Panny Marie se stříbrným a zlatým vyšíváním, z 1. pol. XVIII. stol. (pro museum určen).

Nejstarší matrika z roku 1673. Pamětní kniha z roku 1731.

Leptač viz Kratochvíle. Lhenice.

Sedláček, Místop. slovník 510; Týž, Hrady a zámky VII., 125; Trajer 899-

R. 1798 nalezen v dcmě Jakuba Miga poklad dukátů atolarů v ceně zl. 341.

Prvotně jmění kláštera Zlatokorunského. Od r. 1420 Rožmberské, 1437—1547 Táborské, potom opět Rožmmberské. R. 1544 povýšeny za městys. R. 1600 daroval Petr Vok z Rožmberka městečko Lhenici s farou a vsí Vadkovem a Vodicí Martinu Grejnaru z Veveří; byvše r. 1605 vráceny, připojeny k panství Libějovskému. R. 1612 připadly Švam-berkům, r. 1622 dostaly se Eggenberkům a r. 1719 Schwarzenbergům.

DÚM PANSKY, nyní č. 156 pod kostelem postavený, podle slohu a letopočtu na bráně Zachovalého z r. 1610. Skládá se ze dvou budov, nyní za obydlí a stodolu sloužících, jichž zevní stěny mají sgraf fit ováné jednoduché kvádrování; nade dveřmi do jednopatrové budovy a k rozsáhlým sklepům, rozprostírajícím se vedle kostela pod zahradou, kamenné renaissanční římsy. Nynější stodola byla kdysi obydlím, k jehož pokojům v 1. patře vedl z hlavní budovy pavlán. V prvním patře zachoval se kassetovaný sosnový strop, který r. 1909 převezen na zámek Hlubokou. (Viz obr. 108.) Letopočet na dvorní bráně po levé straně znatelný RE 1766 poukazuje na pozdější opravu, kterou původní ráz panského domu byl změněn. Věžičku, hrozící sesutím, bylo třeba snésti. R. 1782 prodán dvůr či dům panský Janu Gregorovi.

104

Severozápadně ve vzdálenosti 280 m od panského domu na parcele č. 219 říká se „na zámečku". Jest to pouze jáma, snad propadlých sklepů někdejších hospodářských budov.

KOSTEL orientovaný jest zasvěcen sv. apoštolu Jakubu Většímu; stával již v XIV. stol. (Viz obr. 109.) Hlavní zdi lodi a presbytáře jsou

!!

ni

l mm

s;

iil

Éffl

sm

řiř • --------

r'

11

—---.-r^==

aj

MI

j**""

■ii

1

RH

ÍSBl^

jgl .4

HHH

.....

KEĚJ

Ujmi

■4    ,0

[ I I I I I M I i 1

Obr. 108. Lhenice. Strop ze zámku.

z velké části, věž až do výše zvonice, staré. K tomu poukazují stopy gotického sanktuaria, z něhož zůstal pouze výklenek s křížem v tympanu, kdežto gotická kamenná obruba jest otlučena, a zdivo velké věže. R. 1560 utrpěl kostel i s věží bleskem velké škody. V létech 1734—4° loď kostelní prodloužena a opatřena i s presbytářem valenou klenbou s lunetami. Roku 1783 věž zvýšena a novým krovem jehlancovým s lucernou

kryta. R. 1904 presbytář o jednu osu prodloužen a polokruhovou apsidou zakončen; na straně jižní nová sakristie s oratoriem přistavěna. Loď měří 18-80 m délky, 8-66 m šířky; presbytář bez apsidy a vítězného oblouku 11-13 m\ s apsidou a vítězným obloukem 2-90 + 11-13 + 1-27 = 15-30 m délky a 6-67 m šířky. Jsou kamennými plotnami dlážděny. Hudební kůr jest podklenut. Architektura zevní i vnitřní střízlivá. (Viz obr. no.)

ŽPod presbytářem klenutá hrobka s rakví faráře Karla Dicento, kněze zrušeného kláštera Zlato-korunského; v lodi pochováno 5 farářů. Nápisy náhrobních kamenů nejsou již čitelný.

Hlavní oltář sloupový (XVIII. stol.), slabšího provedení, s novějším, umělecky bezcenným obrazem sv. Jakuba. Ze stejné doby a téhož provedení jsou poboční oltáře P. Marie Celské a sv. Anny s bezcennými obrazy světic; na tumbách odznaky cechu tkalcovského a obuvnického. K a-zatelna ještě slabšího provedení, přestavěna v XIX. stol., s použitím řezeb z XVIII. věku. Oltář sv. Jana Nep. z polovice XVIII. století jest stejné hodnoty s ostatními oltáři. Varhany nově pořízeny asi před 20 lety.

X______é<

t-

Obr. 109. Lhenice. Půdorys kostela.

/i

■i

d: 4'

i? :r Ji

. x:.

3Íí

’ -řXt

io6

Originální tvar má kamenná křtitelnice, jejíž mušlovitou nádobu nese andílek, provedení slušného, z XVIII. stol. V presbytáři dvě z části vykládané lavice dubové z první pol. XIX. století.

Z inventáře budtež uvedeny:

Monstrance barokní, 60 cm vys., stříbrná, z 2. pol. XVIII. stol. dobré koncepce, slabšího provedení; na noze pražský úřední punc z r. 1806—7.

kalich gotický, vys. 0-22 m, mosazný, s nápisem: RZEHORZ 4* STAWARZ GEST -T-T-K-K-K-S-I-N-P-D-V-T* 1530.

věčná lampa renais., prolamovaná, s primitivně provedenými 3 andělíčky, opravená a postříbřená (XVII. stol.);

kaditelnice mosazná, s prolamovaným víčkem ze stejné doby, opravovaná, 0-28 m vys.;

mosazné lité svícny, renaissanční, různých tvarů a velikostí (XVII. stol.) po dvou vys.: 0-425, 0-41, 0-325, 0-30, 0-28, 0-24, 0-19 m. Cínové svícny (emp.) ze začátku XIX. stol. (bez značek);

5 cechovních praporů z XIX. stol. (bez uměl. ceny).

Roucha vesměs novější (kasule ze zlatého brokátu dána do diec. musea Budějovického).

Bílá plátěná pokrývka na oltář s lidovým vyšíváním červeným v křížkovém stehu.

Zvony: 1. Velký, průměru 0-98 m, šikmé výšky 0-73 m, kolmé výšky o-8o + 0-20 m koruna, s nápisem: ANNO 4- DOMINI 1625 + SANCTA + MARIA + ORA + PRO + NOBIS 4* TETRA + GRAMMATON + ADONAI +.

2. Prostřední, průměru 0-82 m šikmé výšky, 0-63 m, kolmé v. 0-65 + 0-19 m, nahoře reliefy a akantovým listem dekorovaný má na jedné straně nápis lapidárkou:

LÉTA PANIE 1587 TENTO ZWON VDIELAL SLOWVTNY BRYKCY ZWONARZ Z CYNPERKV NA NOWEM ME STIE PRAŽSKEM DO LHENIC KOSTELV SWA :

TE° YACVBA, PVWODEM A GEDNANIM CTIHOD :

NĚHO KNIEZE KASSPARA NETOLICSKEHO PANA FARARZE V S2 GILGI W STARÉM MIESTIE PRAŽ: SKEM, WACZLAWA ZVBA, KLIMENTA NETOLICSKE® TOHO CZASV PISARZE RADNÍHO, NÁKLADEM WSSECH OSADNICH K TEMVŽ KOSTELV NALEZ!EGICICH.

Pod tím na okraji 2 evangelisté; uprostřed medaillonek s hlavou Brikcího. Na protější straně soška sv. apoštola Jakuba a nápis:

Braiqi, Bublej qinifeli Bopfjo ^loroa a ne posluájaqi foliím jhlamaroagiqe sami sebe. I&ebo gesfli hbo poslotufja ^loma Bojií;o a neqini fo

gřmfkem, fen prjironman bube ÍKtgi spa* frptgiqpnut ůbliqeg naroseni srcefjo ra je-cjable, ttgfjlebl se jagisfe g ebssel a fjneb japomemtl, gakgm bg bgl- Hakub w \. kap

Pod tím zase 2 evangelisté a uprostřed medaillonek s odznakem Cimberkovým. Ve štítě drak se zvonem, na přilbě rozevřené perutě se zvonem uprostřed a nad ním letopočet 1544.

3. N e j m e n š í, průměru 0-50 m, šikmé výšky 0-36 m, kolmé výšky 0-38 m. Nahoře i dole ornamentálně dekorován; na jedné straně pláště: kříž s Kristem, sv. Janem a P. Marií a nápisem: BVH ŽEHNÁ NÁS. Na druhé: Ignaz Hilzer, k. k. Hofglockengiesser in W. Neustadt 1872.

Na faře ve dvoře u studny kamenné koryto s leto

počtem a značkou; číslice třetí pro trhlinu nejasná, snad: 1. J" ($ Z, [ Z Výstavnost MĚSTYSE jest z doby novější; málo budov    u/ '

zachovalo selské barokní formy z konce XVIII. a zač. XIX. století; po řídku viděti budovy dřevěné.

SOCHA SV. VOJTĚCHA před školou s nápisem S. ADALBERTV A. 1802 AP, umělecky bezcenná, taktéž kašna se sochou Karla IV. na náměstí, z doby novější.

■lili

V,:.

%\

lilií

|ljí§|

Mimi

lir

■■1,

[Iři 1

l|g

Á:i

m.

Obr. in. Lhotka Chocholatá. Kamenná ostění v živnosti č. 3.

Lhotka Chocholatá.

Sedláček, Hrady VII., 231.

Ves patřívala pánům z Rožmberka do roku 1594. Petr Vok odprodal ji téhož roku Sylvestrovi Mlazovskému z Těšnice. V dobách následujících

io8

postavena tu TVRZ od Sylvestra aneb od Budkovských. 1656 odprodána Lhota Václavem Hysrlem z Chodův Alžbětě Volfomíně Hysrlové z Dubě. Krátký čas potom postoupen statek vrchnosti Březské. Sýpka v panském dvoře, dvoupatrová, mohutná budova, která považována za někdejší tvrz, je podle hlavní římsy a pod novější omítkou prokmitajícího jednoduchého kvádrování ze začátku XVII. věku. Ozdobné štíty před krátkou dobou byly zrušeny. Není tu známek, že by byla budova jinému účelu kdy sloužila.

Za to pozorujeme u vchodu do selské usedlosti čís. 3. východně pod dvorem ležící, kamenné, got. profilované, do půlkruhu sklenuté ostění; druhé okoseného profilu do ostrého oblouku sklenuté, vede do vedlejšího špýcharu. (Viz obr. m.) Nejsou-li obě ostění z některé blízké tvrze, dokazovaly by značné stáří usedlosti. Majitel nemohl podati žádných zpráv.

rwá

7n

%.....y

XI

k.._

+■

+-

•5-

iJ

Obr. 112. Libějice. Půdorys starého zámku (přízemi, i. a 2. patro).

iog

Libějice.

Sedláček, Hrady VII., 118; Sedláček, Místop. slovník 531; Dr. I 1 g, Kunsttopogr. Mitt. aus dem sudí. Bohmen 2; Woldřich, Pam. XII., 152; P í č III., 1, 397. — Vyobrazení v díle: Schwarzenberg Paulíne, Seize vues des terres du prince de Schwarzenberg gravées á l’eau fořt. 1804; J. Bráníš, Obrazy z dějin [jihočeského umění, 1909; Ferd. Runk, akvarel (44:66) v zámku Třeboňském.

R. 1887 nalezeny na poli za stodolou dvora Libějického: dláto a zbytky nádoby, pálená ruda, sekera kamenrá a omítka ze spár srubové chaty.

fj V

«Vfs

♦J

'i-

ér

' ř' ^

— »Hgia*r55J|íí

Obr. 113. Libějice. Starý zámek.

Libějice připomínají se jako sídlo Tomášovo již roku 1264. TVRZ založil Pešek Malovec v polovici XIV. věku. Nynější její výstavnost jest však z polovice XVI. věku, kdy (1557) ji koupil pan Vilém z Rožmberka. (Viz obr. 112.)

R. 1542 připomíná se věž pro vězně na Libějicích.

Vjezd vede trojitou branou, zpředu ještě goticky sklenutou, i s otvory pro kladky k spouštění zvoditého mostu a zazděnou brankou pro pěší. (Viz obr. 114.) V průjezdě na obou stranách kamenné lavice

■' i B

•• JSI

i

Stš

■ms

';Jr. » v

mm

5L

v ....

sgfW

I-

v.

■fc

L*P»4':

* i* -- Jt

wm-

v..

KS

li

II

i«

JN

rJ

. i-

»    l:.

ifei

■J

•¥ŽSj>

r>

:SS

mim

IX

li "*■<*»*

Obr. 114. Libějice. Brána v starém zámku.

•r-s

Říj

mm

mmm

mmř^y

.%&} -Slin

mm

;X

mx.

'■

él

Mí

T4m& N

' vN

W.-

rp

i-;

sE

i;

as

ř/i

t‘i

'rn^-Á

■    -Qh

■I

CM

'W

.»

*" '•

f-m

WSM

sáT^

S'A>-

» Sfff '

?■

■L*.

mi

6í -., *v>; AJ

lfe>^ í

< jjÉÚĚmm

£~ "í ď;

44

ta

■ ro»

■4';    .

IfSjftv    Í7Č

S A\P\ \ .    j'

mSřixm

SK

*JVV

j .‘J. V' /*

|.;v •"

tí

Wm

-'wwWt^* -v-*?

Bas Sňal

Obr. xi 6. Libějice. Pohled ze dvora starého zámku.

ve zděných výklencích. U prostředních vrat nahoře čepy, v nichž se otáčely oboje dvéře. Na dvoře v levo otevřené arkády, spočívající na krátkých hrubých sloupech. (Viz obr. 116., 117.) Trakty jižní a východní i s branou jsou dvojpatrové, severní a západní jednopatrové. Severozápadní nároží těchto traktů vystupuje ve tvaru mohutného arkýře za účelem obrany přiléhajících stran a končí malebným štítem. (Viz obr. 115.) Podobný výstupek stejného významu stával na rohu jihovýchodním, jak se dá souditi z půdorysu přízemí a 1. patra. Výstupek tento byl asi zrušen, když pokoje r. 1715 zřizovány.

Průčelí nad branou a čelní strana traktu východního zdobeny jsou pěknými renaissančními štíty s vyzděnými vásami. (Viz obr. 113.) Bývala zde kaple s obrazem P. Marie, Ježíška a sv. Josefa.

Ze staré tvrze není ani památky. Také nový v XVI. století postavený HRAD měl krom brány a uvedených štítů málo architektonických okras; jenom při vstupu do sklepení v jižním traktu shledáváme 2 kamenné sloupy profilu vyznačeného. Stopy bývalého příkopu a válu zachovaly se ještě na straně severní a západní.

Když r. 1696 Buquoyové NOVÝ ZÁMEK založili, ponechán starý zámek úřednictvu za byty a kanceláře. R. 1715—18 dal hrabě Karel Kajetán Buquoy sešlý zámek opraviti a zříditi v něm 5 nových pokojů. Ve výklenku nad vjezdem vymalován jeho znak a manželky jeho Filipiny Palffy.

ri2

Nový zámek založil r. 1696 hrabě Filip Emanuel Buquoy, ale teprve r. 1747—54 byl dostavěn. (Viz obr. 118.) R. 1801 přešlo panství na Schwar-zenbergy. R. 1816—1817 dal jej kníže Josef opraviti a o druhé poschodí vy-výšiti. Podlouhlý, se všech stran parkem obklopený zámek jest statná, ale střízlivá stavba charakteru pozdního empiru se štíty spočívajícími na pi-

k........

:\

rm

3SI

Obr. 117. Libějice. Nádvoří starého zámku.

lastrech (viz obr. 119., 120.) s jonickými hlavicemi, jdoucí dvěma poschodími. Délka celé budovy činí i s křídly 63 m, největší šířka 27-25 m, bez křídel 21-05 m. Soudě podle zachovaných hlav starých komínů, na půdě dosud viditelných, byl starý zámek asi stejného objemu a půdorysného rozdělení. Vnitřek nemá uměleckých stavebních zvláštnosti. Obytné místnosti položeny jsou po obou stranách prostřední široké chodby, celou budovu po délce probíhající. Střecha jest dvojsedlová se žlabem uprostřed.

■j:

±&2z=diimz=i!ímt

fi

Ol

li

JIT"

'17

li

t\

w-

ii

iá

-US

I'

10

Obr. ii8. Libějice. Půdorysy přízemí, r. a 2. patra nového zámku.

114

Jednoduchý přízemní pokoj tvoří KAPLI NALEZENÍ SV. KŘÍŽE. Oltářní obraz sv. rodiny od Bartoloměje Altomonte byl sem dán z Authalu (ve .Štýrsku). Mimo něj je zde olejový obraz: Kristus na kříži (140 x 0-90 w), kopie podle Q. Reni sv. Rodina (o-6o X 0-75 ní) podle Rubense*

TI

'•ď

Obr. 119. Libějice. Nový zámek.

iSffaWH

..

ŘVV-

Ví

i (i

'j* 7

Ur#

Sil

.JBg,

Panna Mana, na dřevě malovaná (0-20 x 0-23 m), od Vanderwerfja a sv.. Rodina, na dřevě malovaná (0-27 x 0-31 m), starší ital. práce;

hladký kalich ze stříbra, bez ceny umělecké, s vídeňskými úředními punci z r. 1806—1810 v bohatě zlaceném koženém pouzdře, na víku:;

B H L 1780.

-m.

Kj

wá

: 'aži

- a§

'MĚ ‘■U

,|W| m

n

¹ f.

¹ !■

/•V

k;

Sif

IS.Ip

mx

$*■* fen.

B=

1 / 1/

rm

rm

ig

\M\

K ř * a:

-ÍK*

mM

Iři

• •;.?

; .    í

>-fa

mm •?, -ř

V* . Jgř,

—'F^SkI

Se    ijHg

ps -]wm

SC I'

® :lrra

i v.:;í

fc . k'¹' * •'

lířk

l.k

•ř'.

fí!

r-

' "K

íi j ; '

Obr. 120. Libějice. Nový zámek.

rft! .”-

K f=a lw

| kyj.

1 WíítSS

raa

-fi-jž.'.!!

ij- ;‘J*^3a| |

fk/f?

154fkti4-

[m

-~ík)

lS

'J ‘

KW

hi|

m -mm

' kil

' ,/k

: f-‘w1

oo

it6

ru

<p.

0N

C/J

■.

ff

Obr. 121. Libějice. Znak Vratislavsko-Riesenberský z ornátu.

R. 1893 choval se tu zajímavý ornát se znakem Vratislavsko-Riesen-berským s písmeny G. W. Z. M. M. W. W. Z. R. A. SS. t. j. Jiřího Vráti-

}JLZ__*

fi

' ’ "H

. i*

358203!

'O-

wĚ (I /

■4

_fy,

'**

-S

UW-

tni

g .~7

Obr. 122. Libějice. Českosl. lidová keramika.

slava z Mitrovic manželka Maximiliana Veronika Vratislavská z Riesen-berka a z Švihová. Pocházel tudíž z doby před r. 1660; bohužel se od těch časů beze stopy ztratil. (Viz obr. 121.)

fy

II

Obr. 123. Libějice. Českosl. lidová keramika.

V ZÁMKU, k rodinnému obývání zařízeném, převládá nábytek i okrasy doby novější z XIX. věku. Jsou tu i starší věci, jako jedna barokní kamna a troje z doby empiru. Menší sbírka starších zbraní (ručnic

Obr. 124. Libějice. Někdejší křtitelnice v Sedlci.

loveckých, mečů, kordů, pistol, kopí, halaparten, luků atd.), prací umělecky vykládaných, vyřezávaných a kovaných;

obrazů (z nichž třeba uvésti 6 originálů F. Gauermannových, zobrazujících jaro, léto, podzim, zimu, střelbu do terče a příjezd pošty,

i?; *>

•5%

ais:

II8

téhož skizzy: mladý kníže Jan Liechtenstein se psy; Jos. Manesa Hrobaře, Hugo Ullíka krajinu na řece), starších a novějších akvarellů, rytin a všeho druhu časových menších obrazů;

nábytku vykládaného, zvláště sekretářů z XVIII. a první polovice XIX. století, po většině nově doplněných vedle renaissančního kabinetu ze dřeva ebenového, slonovinou vykládaného; všeho druhu por-

fn ,9

lij

-A

*-r

...

TmpfrrtÉgft

•*

Slfis

L;

PH!

í*i

•'tfe

Tj

[■

IMBkf

Obr. 125. Libéjice. Někdejší křtitelnice v Sedlci.

c e 1 á n (starovídeňský, míšeňský, čínský a žaponský), m a j o 1 i k y italské a lidové české, (Viz obr. 122, 123) slovenské i německé, kameninové žbánky, jakož i broušené a leptané s k 1 o. Bronzy čínské a žaponské, emailované jakož i velké množství z tučku řezaných čínských bůžků, figurek, nádob a jiných dekorací. Hodiny z konce XVIII. a začátku XIX. století; mezi nimi s nápisem: Anno 1757 Johan Hohner in Bechin. Značnější sbírka různého nádobí cínového z konce XVII., z XVIII. a XIX. stol., konvic, mis, talířů, lahví atd. původu cizího i domácího.

Před zámkem stojí porouchaná někdejší křtitelnice z kostela Sedleckého. (Viz obr. 124, 125).

Staročeské Hodinky psané pro dámu, z 15. stol. koupeny v Libě-jicích pro archiv Krumlovský. (Viz obr. 126.) Ve vsi několik dřevěných budov zachováno.

ťjcftj gy,

. «$*£■<*{*•/}&

"tm

₄ 7!

« íí %jn,c^

ů > ' |*jv fa .

,    .    ÉPIÍs,=alhvČ»t)C ;.v' .

>- /    rmndvoioícb fy.

§á'ho- •

.syg

KS

SKB12/ |

ii

s>,

í(ej^ rií vlí)vmí»ik%’ (K<ki //&% s    VXcév >v4p*r*rwř

.WS V ‘k<Wnk

vát

ini ní

|L

\\U vtKHJVtllá

rJ fa

rjgpf 1

T © MUiVmcq »MiC Vojincti

. -pwnúi fúiV> v ^.y VIHm^m frvat&rin i—y K    áVut vnllX'

qnůtí

JU

i!

ff- % fnuv

, Ů r^ícr

., ' U*'{W, .

í\ý ' \ |v’c,í

^'tef

j ^    í'"mvt'o/>ci

1 u* ucíř

r ? V;-' (-kn? ! H(| f& <í>> n i\ju * ' vr tnucm *

v „, ; «y»» *

T«

sr

vtek \nv Ch; A'ti

.i

p7

«.

Obr. 126. Libějice. Iniciálky z staročeských Hodinek 15. stol.

Hned vedle leží „NOVÝ DVŮR Rožmberský za oborou Netolickou na panství Libějickém". Vystavěl jej vletech 1587—159° mistr BenesVlach 1591 dáno Polonovi za malování v novém ,,štoku“ tudíž 9 strychů žita.

a r.

Dvůr, shořev opětně, byl znova vystavěn a nezachovalo se nic zajímavého.

120

Lipovice.

Sedláček, Hrady VII., 228.

Před časy přední sídlo Lipovských z Lipovic.

Sýpka v panském dvoře byla dříve TVRZÍ. Na starší původ (XVI. stol.) poukazují 2 got. ostění u hlavního vstupu do přístavby a do valené sklenuté komory v 1. patře: Hlavní budova byla v každém patře na tři místnosti rozdělena; klenutá místnost měla malá štíhlá okénka, kdežto

F¹

;'l

i!

EtlW

i-,

imji

V;

WÁ

II

lil

:::

1*

WÁ

jj

WÁ

B.

ffe

wm

T“

Obr. 127. Lipovice. Got. ostění a krb.

větší síň jest osvětlena třemi velkými okny s vyzděnými sedátky v špale-tách. V prvním patře přístavby malý, vyzděný vlašský krb s piimi-tivní okrasou, narýsovanou v maltě, z XVI. století. Budova byla v posledních létech obnovena; tenkráte asi byly zničeny malované erby a alle-gorické obrazy. Zevně stopy někdejšího jednoduchého kvádrování; hlavní římsa barokní. Lipovští seděli tu do polovice XVI. věku. (Viz obr. 127.)

Lomec.

Sedláček, Míst. slovník 563; T r a j e r, Diócese Budweis 149; Dr. 11 g, Kunst-topogr. Mitteilungen aus dem sudí. Bóhmen 3, akta archivu Novohradského, Mitteil. d. anthrop. Gesell., Wien XVI., 89—90, 589 (Woldřich); P í č III., 1, 27; J. B r a n i š, Obrazy z dějin jihočeského umění 1909. Ferd. Runk, akvarell v zámku

Třeboňském. (59 : 86.)

Podle cesty od Lomce k Truskovicům staré pohřebiště; ve dvou hrobech nalezeny popelnicové nádoby a zbytky žárového pohřbu.

in

li

IHi

Uf

v>-'

XK^t'

OAh

,«

i

fe!

l§ip

!i v-Z

.(O*"*'

Obr. 128. Lomec. Půdorys a průřez kostela.

Roku 1380 nazýván tak les a vrch k Poděhusům patřící. V letech 1692—1702 vystavěl tu hrabě Filip Emanuel Buquoy podle úmyslu svého otce Karla Filipa, jenž přivezl kopii zázračné sochy P. Marie z Nizozemska do Čech a prozatím v Chelčickém kostele uložil, KAPLI; stavitelem byl on sám, dílovedoucím zedník Matěj Tischler z Rožmberka. Také deska základního kamene ryta hrabětem. Tesařské práce provedl mistr tesařský Martin Pichler z Frimburku, kamenné Jan Plánský z Krumlova. Železný, španělský kříž nad hlavní střechou a 4 štíty na rožních věžičkách zhotovil Jakub Beneš.

R. 1704 byla kaple vysvěcena. R. 1709 zřízeno tu kaplanství, r. 1786 lokalie.

Orientovaná, centrální stavba kvadratického půdorysu, (Viz obr. 128.) se stěnami z části vypukle zahnutými, uvnitř pilastry a kládím dělenými;

122

kopule zdobena 8 obrazy z legendy P. Marie, v polovici XVIII. století vymalovanými. Čtyři kamenné portály s toskánsko-dorickými pi-lastry a tympany, z nichž západní částečně zakryt jest sakristií,-podle malovaného tam znaku později od hraběte Karla Kajetána (f 1750) a jeho manželky Filipíny roz. Palffy, přistavěnou. Od syna jeho Františka Leopolda (f 1767) a paní tohoto, Gabriely Rogendorfové, zřízen hudební kůr a podniknuta přístavba se schodištěm na kazatelnu a na

L ,,

Rř

i,

* *»■

r iiF

/i

KJ§

■í!

[£&<*%,

gažs

&,.L|

teH

Iv

v.

Á?

.<

11

«fe-

Obr. 129. Lomec. KosteJ.

půdu. Kaple zakončena barokně rozčleněnou cibulovitou v ě ž i s lucernou, sakristie střechou jehlancovou s lucernou; obě kryty šindelem. Roku 1891—3 kaple i s krovem a krytinou opravena. (Viz obr. 129, 130.)

Uprostřed kaple stojí povýšeně dřevěný velký oltář po způsobu Berniniova hlavního oltáře kostela sv. Petra v Římě. (Viz obr. 131.) Na čtyřech točených sloupech, hrozny a třemi korunami ovinutých, římsou, anděly a znaky alliančními hraběte stavitele a jeho manželky Růženy Harrachovy (1700—1703) zakončených, visí na ozdobně řezaných guirlandech akantových tabernákl, podobný svítilně, v němž stojí svrchu vzpomenutá malinká dřevěná soška P. Marie.

Znaky, na všech 4 stranách tabernáklu se objevující, poukazují na hraběte Alberta Karla (f 1714) a jeho druhou manželku Renatu Černínovou.

Provedení oltáře bohatě zlaceného jest dovedné; poslední obnova stala se r. igoo.

Kazatelna, jak výše uvedeno a znakem Buquoy-Rogendorf stvrzeno, postavena o několik let později v stejném provedení.

'J.

■z

v*

2.

i-

Obr. 130. Lomec. Kostel.

Vedlejších oltářů původně nebylo; nynější dva byly na konci XVIII. stol. na stěně namalovány a v novější době soškami sv. Metoděje a Josefa doplněny.

U jižního vchodu stojí zvenčí kamenný čtyřhranný sloup s pokladničkou, krytou tepanou kovovou tabulkou s nápisem:

< O

< H PQ

Z ^

. < -N S Q

D to

124

::S

•*0

*P:1 s

Wm

#jn

TI

aiK^sp

§8

TI

r=

A «g

&J

í>.....

3.

ll

Wv- ! /"'V

rj

Uf

yň

-•

1!

%mÁ

sm

.v

PáSf

..-ví

i4?

Nr

A4.j

>i

Xj

«* <

& fj

Ir^if

&&

I dS^T* f : ■

tg

...... V" '

- v\

‘-•-V-;

vv

Obr. 131. Lomec. Hlavní oltář.

PQ

r o

>    m

h 1

>    o

CL

1755.

V sakristii dubová skříň z XVIII. století.

Z inventáře třeba uvésti: velmi bohaté, stříbrné, z části zlacené renaissanční ciborium, s nápisem ADAMVS IOANNES HVNGER 1709 (hejtmana Libějického) a pražskou Staroměstskou značkou s letopočtem 1704 a se značkou mistrovou: ^ i s křížkem 0-36 m vysoké;

stříbrný kalich barokní, s tepanými hlavičkami andělíčků (zač. XVIII. stol.), 0-24 m vysoký, s pražskou Staroměstskou značkou s leto-

£ŠS

Ol

rv

mm

L?

%■

TÉ

'ks???

áM-

<V--;

Obr. 132. Lomec. Kalich a ciborium.

počtem nezřetelným a s úředním osvobozovacím puncem z r. 1809—10 (viz obr. 132.);

stříbrná, zlacená monstrance, paprsková, s podobně ozdobenou nohou tepanou z téže doby, 0-62 m vysoká se značkami (viz obr. 132.);

kovaný železný stojan-svícen (viz obr. 134.);

6 bohatých cínových svícnů. (Viz obr. 133.)

Ze tkaných látek zachovaly se pouze 2 polštáře oltářní na jedné straně s brokátovou stříbrnou látkou, na druhé lidovým barevným vyšíváním potažené.

I2Ó

Zvony: větší (v lucerně hlavní střechy) namístě staršího r. i848; pořízen podle nápisu „Oroduj za nás svátá Boží Rodičko 1901“ u Pernera Budějovického a váží i s korunou 130 kg.

li

Tx

IfFJK

i#

wě

tiBL

IPHI

Obr. 133. Lomec. Cínový svícen a monstrance.

Menší (v lucerně nad sakristií) měří asi 0-20 m v průměru a 0-25 m výšky, není přístupný.

FARA, někdy lovecký zámeček, jest střízlivá, jednopatrová budova s širokým a vysokým štítem, na němž malovaný znak rodiny Buquoyské poukazuje na původ (XVIII. stol.); v oboustranných přízem-

nich křídlech umístěna za doby novější škola a byty učitelů.

Lštění (Sv. Vojtěch).

T r a j e r, Didcese Budweis 928; Sedláček, Místop. slovník 571.

-T⁵”

Obr. 134. Lomec. Kovaný železný svícen.

Farní ves u Vimperka. Kostel sv. Vojtěcha byl již před r. 1354 farní. Fara zanikla v 3oleté válce a kostel přidělen k Vimperku jako filiální. R. 1718 obnovena tu fara a kostel Hoštický jako filiální k ní přidělen. V letech 1739—41 byl KOSTEL podle plánu cis. dvorního stavitele Ant. Erharta Martinelliho znova zbudován. (Viz obr. 135.) Starý presbytář ponechán za sakristii, na místě lodi postaven nový presbytář; lod a věž byly nově naloženy základem 4920 zl. Kamenická práce jest od mistra Matěje Plánského z Krumlova. Starý • kostelík byl velmi skrovných rozměrů s věžičkou v severozápadním rohu lodi. Někdejší presbytář přibližně kvadratického půdorysu jest v polokruhu do kříže kamenem sklenut; žebra široká, nepatrně vyhloubená, spočívající na krychlových patkách; svorník jest zcela nepatrný. Pás přiléhající k novému presbytáři (někdejší triumfální oblouk), jest taktéž do půlkruhu sklenut a v patkách románskou deskou náběžní-kovou o-8o m nad dlažbou přerušen; byla tedy stará stavba asi o 1-5 m položena níže, nežh nová. K původní stavbě z doby přechodní náleží také podlouhlá komora, někdejší sakristie, z níž staré dvéře do presbytáře jsou dnes zazděny. Komora má malé, do půlkruhu sklenuté a na obě strany silně rozevřené okénko, měla původně dřevěný strop a byla asi současně s novým kostelem do dvou křížů sklenuta. Kostel jest k východu orientován. Nový presbytář měří i s vítězným obloukem 9-05 m hloubky a 7-04 m šířky, lod 20-60 m délky a 11-73 m šířky. V čelo lodi vestavěn podklenutý kůr, se schůdky na věž. Presbytář jest do kříže sklenut, lod má valenou klenbu oválovou s lunetami, vybedněnou a rákosovanou. Sdružené attické pilastry s kládím tvoří vnitřní architekturu; zevně jsou stěny mělkými lesenami členěny. Věž kryta šindelem, střecha má formu hruškovitou; nad presbytářem stojí novější s a n k t u s.

Hlavní oltář zhotovil r. 1755 krumlovský sochař Josef Muck za. 430 zl. a malíř J. Putz jej štafíroval. (Viz obr. 136.) Též poboční oltáře sv. Ludmily a sv. Václava jsou zhotoveny těmito mistry. Oltáře jsou sloupové a postrádají rázovité koncepce, jsou mělké, řezba ornamentální plochá,.

128 provedení však dobrého. Na hlavním oltáři jsou vedle nepoměrně malé sochy sv. Vojtěcha sochy sv. Václava a Jana Nep.; na oltářích pobočních vedle sv. Josefa sv. Linhart a nějaký sv. biskup s křížem a vedle P. Marie sv. Václav a sv. Ludmila práce prostřední. Oltáře byly původně bílé a z části zlacené; v době novější v neprospěch živě póly chromovány a bohatě vy-zlaceny. Totéž platí o kazatelně. Také varhany jsou ještě ba-

............H

,,í;' I

Ij

' V"

ÉrT"-

4-

J5

zoW

--

íuxlI

X..

TOPTfli

^ Ě

WÉmW/AW/WM

+—I—I-

-|—Y

,0“

imuími

1’o

Obr. 135. Lštění. a) Půdorys kostela od Erharta Martinelliho z r. 1736, b) dnešní půdorys, c) žebro s patkou v sakristii, d) svorník v sakristii, e) román, římsa vítězného oblouku, f) stará kamenná křtitelnice.]

rokní a podobně obnovené. Nová křtitelnice jest všedního tvaru, vedle ní zachovala se v sakristii přechodní, z černé žuly.

V presbytáři visí 2 obrazy milosrdných skutků, představujících utěšení churavých a vězněných, slabší práce, 1-02 m dl. a 078m vys.

1744 '

Stojí tu také lavice úplně hladká, se značkou A T

R. 1720 koupeno ciborium a monstrance. R. 1734 dána ze Lštění stříbrná monstrance k úřadu k uschování a sem do kostela dána měděná pozlacená gotická ze Záblatí. Nynější monstrance jest mosazná

a má na noze v medaili oněch obrazy sv. Jana Nep., sv. Ludmily, sv. Vojtěcha a sv. Václava; jest hrubšího provedení, z 1. pol. XIX. stol., vys. 0-50 m.

i‘

it

.i? ■\

:'v>i

3£»*

' I •-•;]

i" •'

U-

?•

.

ÍW V.J

efe

-'Xi-

r —

;• !

V J Li

er

08GS

ti

■J II'

Obr. 136. Lštění. Vnitřek {kostela.

1a

tři

'¥

v:

mí

-■ě

um

Ciborium, s nohou měděnou, s kupou a košem stříbrným, jest bohatě ornamentálně rýsovaná a tepaná a asi totožná s monstrancí koupenou r. 1720, jest bez značky a 0-32 m vys.

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Prachatický.

130

Kalich stříbrný, s bohatě tepanou nohou s hlavičkami andělíčků a nástroji umučení v medaillonech, nese na noze nápis: S. ADALBERTI ZV LSSTIN 1687 a pražský úřední punc z r. 1806—7; dobré práce, vys. 23'5 cm.

Pacifikál ve tvaru paprskové monstrance, mosazný, práce dobré, z pol. XVIII. stol.; nese na svršku stříbrném úřední puncovní značky z r. 1806—7, jest vys. 0-32 m.

•90

EM

•7 9 -v

imm

Obr. 137. Lštění. Náhrobek J. Popovského z Božejovic (f 1521).

Čtyři mosazné svícny renaissanční, z 2. pol. XVII. stol. Svícny cínové, z 2. pol. XVIII. stol.: 6 vys. 0-70 m, 4 0-48 m, 2 0-44 m a 4 0-32 m.

Kruhová cínová nádobka k umývání z téže doby.

Věčné světlo z mosazného plechu, postříbřené; všední práce z pol. XIX. stol.

Matrika od r. 1741; pamětní kniha z r. 1848.

Na věži visí zvony: velký, jenž byl slit r. 1584 a vážil podle udání pražského zvonaře Frant. Ant. Francka 8 centů, praskl r. 1766

a opět 1883; měří prům. o-86 m, šikmé výšky o-6i m, kolmé 0-69 m a jest u koruny goticky dekorován; na plášti nápis: ANNO DOMINI 1767 AD MAJOREM DEI GLORIAM BEATISSIMA VIRGINIS MARIA SANCTO-RVM PATRONORVM JOANNIS EVANGELISTA ET ADALBERTI HO-NOREM REFVSA PRAGA SVB DOMINIO ET PATROCINIO SERENIS-SIMI PRINCIPIS DE SCHWARZENBERG ET DVCIS CRVMLOVII. FRZ ANT. FRANCK ME FVDIT PRAGA. SVATÍ PATRONOVÉ ORODVJTE ZA NÁS NYNÍ I V HODINV SMRTI. PŘELIT LÉTA PÁNĚ 1883 OD ANT. FERNERA V BVDĚJOVICÍCH. Na straně protější vyobrazen Kristus na kříži s P. Marií a sv. Janem Ev., sv. Vojtěch a sv. Václav. Na věnci pás z dubových listů.

Prostřední prům. 0-48 m, šikmé výšky 0-38 m, kolmé 0-41 + o-o8m koruna, má u koruny enigmatickou legendu:

Malý prům. 0-30 m, šikmé výšky 0-24 m, kolmé 0-27 m má na plášti relief P. Marie s Ježíškem a sv. Jana Nep. a firmu Perner in Bud-weis 1884.

V lodi na straně evangelia vsazen do zdi náhrobek z vápence, 1-64 m vysoký, 0-90 m široký, poněkud ošlapaný, s nápisem: Léta MVCXXI w autery po swatym Jakubu Ap. (u)mrzel Urozeny pan Jan Popowsky z boze-gowicz a na Popowicych sa zde na paussti mnoha léta žiwot swug gt w dobry dokonal a tuto lezj. Pod nápisem erb s kolem ve štítu i jako klenot. (Viz obr. 137.)

V dlažbě lodi před presbytářem leží náhrobek ze žuly, 1 -73 m dl., 0-69 m široký, s kalichem a nápisem:

ANO MDCCXLI11 HONOR : D : F. ADAM HLAWACZ CLATOW, OLIM MISSIONARP, EXPAROCH’ ELST*N, Ano ⁰ A. C.: PIE AD MIS* SIÓNEM ABÝT,

CVI

WENCESLA’ F., PAR-OCH’ SWATOMARZEN-SIS, FRATRI DILEC-TO, AMORIS ERGO POSVIŤ MONUM.

9*

132

Na hřbitově kaple P. Marie Klatovské se zbytky oltáře; na vršku západně od kostela mešní kaple Nanebevzetí P. Marie a na louce jižně pod farou a kostelem kaple sv. Vojtěcha u Dobré vody, vesměs budovy nepatrné, s vnitřní úpravou umělecky bez významu.

Sv. Majdalena.

Památky XVIII., 109.

/T|

Podle svědectví dvou starých občanů z Volar r. 1714 povstala zde v 2. polovici XVI. stol. (před r. 1585) skelná huť Štegarova, vedle níž byla lípa s obrazem M. M a j d a I e n y. Když prý obraz ten odnesen do Zbitin, vrátil se druhý den na dřívější místo, načež lidé tu KAPLI vystavěli; alespoň byla již v XVI. století filiálním kostelíkem Vo-larského chrámu. (Viz obr. 138.) R. 1648 maloval Jan Otto, dvorský Eggenberský malíř, prostřední oltářní obraz pro kapli sv. Majdaleny u Volar za 60 zl. R. 1716 dali tam Volarští s povolením kněžny nový oltář sv. Majdaleny s novým obrazem (M. Majdalena s krucifixem podle přiloženého pergamenového obrázku). 1739 byla kaple na spadnutí. Proto udělal Erh. Ant. Martinelli plán na nový kostelík; ale proveden byl teprv 1752—4; stál 2360 zl. Stavbu vedl Frant. Fortin, kamenickou práci dodal Matěj Plánský z Krumlova. R. 1753 dostali malíři na malování obrazu sv. Majdaleny 25 zl. R. 1764 zhotovil krumlovský truhlář Ant. Leyrer oltář a kazatelnu; téhož roku sem dán starý positiv z Bitin. 1768 zhotovil krumlovský řezbář 2 postranní oltáře.

_|i5m"‘    *

Obr. 138. Sv. Majdalena. Půdorys kostela.

Věž měla kopuli formy hruškové; roku 1797 jsouc v trámové vazbě na spadnutí shledána zbytečně vysokou. Asi v pol. XIX. stol. dostala střechu jehlancovou, plechovou. Byly na ní dva zvony; jeden byl slit od Silvia Creuze, městského dělolijce a zvonaře v Linci.- Též při vchodu byla vížka, jež snesena.

Kostelíček činí svým vnitřním uspořádáním půdorysu jakož i značnou výší a architekturou velmi příjemný, vzdušný dojem; litovati jest pouze, že klenby jsou bedněné a rákosované. (Viz obr. 139., 140.) Leseny s attic-kými hlavami a kládím jsou jemně profilovány, maskované klenby pasy a lunetami bohatě členěny. Hezký dojem činí podklenutá kruchta, na jejíž zděných pilířích a štítové zdi spočívá věž, ku kteréž vedou točité schody. Presbytář půlkruhovou apsidou zakončená měří 7-47 m délky, 4-78 m šířky; lod 12-34 m délky, 8-13 m šířky.

Z původního vnitřního zařízení se nic nezachovalo; rám obrazu hlavního oltáře, který jest hrubšího provedení, jakož i nepatrný o 11 á ř í k pseudogotický jsou z naší doby (1891). Bezcenné jsou také druhý poboční oltář, nedohotovená kazatelna a veškeré obrazy. Positiv

sP?

31

Ht*W

mm

.1

■11

fjyy

f.

g*

fc

/«

77. '

YŠS**

Obr. 139. Sv. Majdalena. Vnitřek kostela.

byl sem dán starý r. 1831 ze Šenavy a má býti nahrazen starými varhanami z Chrobol.

Na věži visí 2 zvony: větší průměru 0-48 m, šikmé výšky 0-34 m, kolmé 0-38 4- 008 m koruna, jest na plášti zdoben reliefy Krista na kříži s Boží Matkou, sv. Víta, Svatých tří Králů a ještě jiného svátého. Na kraji nápis: AQ 1763 P. A. JACOMINY C FUDID.

Malý průměru 0-26 m, šikmé výšky 0-20 m, kolmé 0-22 + 0-05 m koruna, jest jen u koruny zdoben křížky a hvězdičkami.

I34

Z inventáře zasluhují poznamenání jen 4 mosazné prsténkové svícny, 0-19 m vys. ze začátku XVII. století.

%s

mm

Aá

!J3

~-:í~^L~SZ

_ ’......

_£

Obr. 140. Sv. Majdalena. Vnitřek kostela.

Malovice.

Řezba „Kladení Krista Pána do hrobu" (dříve postavená ve výklenku domku čís. 13, prodána v novější době Dru. Ot. Kudrnovi (viz Netolice).

Malovice Malé.

Sedláček, Hrady VII., 121.

Původní sídlo Malovců z Malovic. TVRZ stávala na místě nynějších chalup č. 12 a 13, kde se dosud říká ,,ve valech". Příkop a vály sahaly

až do zahrad čís. i a 7, kde je lze ještě sledová ti. Příkop mohl býti naplněn vodou ze starého rybníka Otrhance, severně od Malovic položeného. Při zakládání rybníků na Libějovicích, zvláště rybníka Velký Malovský r. 1563, brán kámen z opuštěné tvrze na stavbu hrází.

Jihovýchodně a jihozápadně od knížecího dvora „Háje" vedou přes stoku Krčínku klenuté můstky, přes které měla vésti ,,zlatá stezka" z Prachatic k Budějovicům; zbudovány jsou od Vlachů.

Sv. Máří, Láz, Laziště.

T r a j e r, Diocese Budweis 940; Sedláček, Místop. slovník 586.

Farní ves u Vimperka; první konfirmace byla roku 1359. 1414 nadal Štěpán z Češtíc kaplana. V XVII. století zanikla fara a sv. Máří patřila k Malenicům. R. 1735 zřízena tu fara.

Na kostelní budově lze dnes dvě stavební doby konstatovati: pozdně gotickou a barokní. (Viz obr. T41.) Z doby založení je asi hrubé zdivo jak presbytáře se sakristií, tak lodi. Presbytář původně gotický, jak dosvědčují stopy starých, v době novější rozšířených neb zazděných oken, jest kvadratická a měří i s vítězným obloukem, do půlkruhu sklenutým, 530 w + 1-30 m hloubky a 5-74 m šířky.

4-

■f

Obr. 141. Sv. Máři, Láz, Laziště. Půdorys kostela.

Sanktuář primitivnějšího provedení patří do doby okolo 1500, klenba křížová bez žeber — ač kamenná — do doby barokní asi téže, kdy trámový strop lodi, prům. 16-20 m, dl. 8-oo m široké, nahrazen novým rá-kosovaným, což se stalo v 1. pol. XVIII. století, když zřízena nově fara. V lodi zachovány další stopy starší doby: kamenná got. křtitelnice, desíti-stranná, se čtyřmi znaky: vodorovné břevno (Budkovský z Budkova), dva klíče (Nebřehovský), růžice a kapr (z Češtíc) akropenka u postranního vchodu do lodi ze stejné doby. Značnější stáří dosvědčuje též u sakristie, valené sklenuté, malé kruhové okénko. (Viz obr. 142.)

Novějšími přístavbami jsou nestylová věž, kobka, kůr a schody naň. Jakého tvaru byla původní okna v lodi, nelze zjistiti, poněvadž veškeré známky jich scházejí.

Vnitřní úprava, nejprostšího provedení, náleží již XIX. století; totéž platí také o obrazích na oltářích a o samostatných sochách sv. Cecilie a sv. Barbory, z nichž poslední je z XVIII. stol. Starší, avšak také hrubší, zvláště pokud se týče obličeje a Ježíška, jest soška P. Marie z XVI. stol., 1-18m vys., nověji přemalovaná (viz obr. 143.); další sochy, stejného stáří a provedení, dány odtud do blízké kaple Štítkovské.

Varhany stavěl Frant. Jiistl z Krumlova.

S3SSS

•:e

}<y.

.•£

siitiiiti r

•1

řv

~=

/hg

VJ

--- = =

•. rr:^=r=s=rss::ss=s

l==:e=

_J

==sř

Obr. 142. Sv. Máři, Láz, Laziště. a) Sanktuář, b) křtitelnice, c) kropenka, d) okno v sakristii.

m;

9.

im

Tl—:

=i=c:    :—==    --------

-- u= - :    • - rrz^zr-^z^m _______

rs= =;•    • - zzmn- - -    ____

rz===E-

— zztS’-    •——

~~ zri ; ~    •

'w

=1

=3

vX

lite

11111

iTrnííl

------—-:

Sfij ^

ílI |Íjlá#£Í

Lil!

řs

Miniiú

flivS

■—.-TT7==J

sftf

^rrr

zzžr

111111

~~---

Sil

Z inventáře budiž poznamenáno:

Monstrance mosazná, pozlacená pseudogotická, z 2. pol. XIX. stol., 071 m vys.

Ciborium, s mosaznou hladkou nohou, z XIX. stol. a stříbrným tepaným košem a víčkem, práce dobré, z 2. pol. XVII. stol., bez značek, 0-33 m vysoké.

Pacifikál (kříž) mosazný, postříbřený, z polovice XIX. stol.

Pacifikál (monstrancový) mosazný, z 1. pol. XIX. století, 0-30 m vys., bezcenný.

A.

Lam-pa na věčné světlo, mosazná, pseudobarokní, z pol. XIX. stol.

Dvě cínové lampičky z XIX.

století.

Roucha a ostatní nové a všední.

Ét

Matriky počínají r. 1735, pamětní kniha r. 1760.

Lý

Zvony jsou velmi staré; patřit’ vedle Malo-Ždíkovského k nej starším na českém jihu; velký, průměru o-86 m, šikmé výšky o-66 m, kolmé o-68 + 0-12 m koruna, má u koruny got. minuskulí nápis: atie + marta + perta + luca + marfws + jo-JjanttESS + maířjus +, jinak jest hladký.

Obr. 143. Sv. Máří, Láz, Laziště. Socha P. Marie s Ježíškem.

Prostřední dolejšího průměru 0-58 m, hořejšího 0-27 m, šikmé výšky 0-46 m, kolmé 0-48 + o-n m koruna, má táhlou formu, jest úplně hladký a má jenom na pěti raménkách koruny (šesté raménko jest ulomené) got. majuskulí nápis:    K) H-3Í.

N e j m e n š í průměru 0-54 m šikmé výšky 0-41 m, kolmé 0-45 4- 0-12 m jest také hladký a má u koruny got. minuskulí nápis: marcuž + iofjamtts + irtaířjEUSř + Iltra® +, na spodní ploše srdce má vysekaný křížek.

Němčíce.

J. V. Truhlář, Method XIII., 110—113, 126—128, 136—139; J. B r a n i š, Mitteil. d. Cent. Commis. XVI., 91; J. B r a n i š, Dějiny středověk, umění II., 119, 124; A. Sedláček, Hrady a zámky VII., 125, 165, 177; farská pamětní kniha z r. 1736; J. B r a n i š, Obrazy z dějin jihočeského umění, 1909.

Ves Němčíce jmenuje se již r. 1259 ja^o zboží Svatomíra z Němčic.

138

KOSTEL. (Viz obr. 144.—146.) dříve sv. Václavu, později sv. Mikuláši zasvěcený, náleží původem svým době přechodní románsko-gotické, jak dosvědčují hrbolovité silné zdivo s uzounkým, do polokruhu sklenutým okénkem, z kobky viditelným, nyní zazděným, portál lodi a silnější zdivo vítězného oblouku s rom. římsou, podle čehož poznati lze výši starého oblouku a apsidy jakož i lodi, původně dřevěným stropem pokryté.

•N,

v,

mm

■i

\f\7F

XÍ

|ÍOm-

Obr. 144. Němčíce. Půdorys kostela.

Kostel byl již před r. 1360 farní; po roce 1620 až do r. 1723 patřil jako filiální k Netolicům.

Presbytář půdorysu pravidelného rovnoúhelného obdélníka postaven v létech 1520—21; skládá se ze tří polí s gotickým křížovým klenutím. Klenba jest plochá; žebra žlábkovitá spočívají na prostých kon-solách. Z kruhových svorníků nese první — nad hlavním oltářem —• prázdný štít, druhý růži, třetí šestipaprskovitou hvězdu, čím hořejší datum 1520—1521 stanoveno. Okno čelní za hlavním oltářem jest trojdílné; z oken na straně jižní jsou dvě dvojdílná, třetí o jednom poli; kružby jejich skládají se ze čtyrlistů. Po levé straně evangelia sanktuarium v čtyřhranném rámu s železným kovaným mřížovím. (Viz obr. 147.—148.)

■

|«1

|1

m

I

Ěf '

a

I

m

I

I:

ra

• I

i

m

%

i i

i

l:

j

m

Obr. 145. Němčíce. Kostel. Jižní pohled.

I

1

<mm> J

W«

í 1^... ^

Ti

*9-

fe

.............

•rssk\

-

■HP

%

"a

S

I

lil

I

ál

!

S>

;

i

m

$

!

;

■n

A

-

I

I

f

«

Íí

1

1

m

Obr. 147. Němčíce. Kostel: a) Portál k lodi, b) kamenný venýř u kobky, c) kamenný venýř u sakristie, d) sanktuarium.

►3

?

•“•'''f—^^-1—-4-4—]-4-

hp^

T*

:;,^j

1

m

■: i,

m

- :!!ii

m

r!l;::: ■■

IIIII!¹!!!:¹!:!:¹

..

!

ti::;

lil

|K'I

>71

§1

m

i

!

lilii

I,

11; \k%

m

• Ml-1

lilii,-:

mk

= :---=;

V

i

i

Pět opěrných pilířů o jednom ústupku sesiluje zdivo presbytáře na straně jižní a východní; na severu, kde přiléhá sakristie, není pilířů. Nízké čtyřhranné got. dvéře vedou do ní. Východní část její sklenuta do kříže bez žeber, západní polovice valené, tvořila dříve zvláštní kapli

i.:-

Li V

i!i

ř' 1 1 ■* .1 ' , * ’!

Sl

— ■";É|

mm

i;

'2

Obr. 148. Němčíce, e) Gotické kružby oken v presbytáři, f) patky klenby v presbytáři, g) sloupy v lodi, h) sloupek obětní.

a býval zde již r. 1414 oltář sv. Jiří, z něhož kamenná mensa dosud se zachovala. Okna i dvéře byla v předešlém století změněna ve formě.

Hrubý, neprofilovaný, avšak ve výši 2-80 m rom. deskou náběžní-kovou přerušený vítězný oblouk gotický dělí presbytář od lodi. L o d — původně románská — zvýšena a sklenuta současně s presbytářem v létech 2515—21. (Viz obr. 150.) Dva uprostřed postavené štíhlé sloupy, z nichž

Iz)2

žebra přímo jako palmový list vybíhají, kdežto na stěnách na jednoduchých konsolách spočívají, dělí lod v 6 polí; provedení jest velmi nepravidelné, chatrné; ze tří oken jest jedno gotické, avšak bez kružby, ostatní dvě okna

L,

Víti

r uf i*>

_ JKS:

rfrj

li

Lv-

&J*

Obr. 149. Němčíce. Pohled do presbytáře.

jsou přeměněna v novější době v podlouhlá, půlkruhem sklenutá. Lod nemá. opěrných pilířů.

Vchod do chrámu vede z jižní strany kobkou, původem svým, jak dvě zazděná okénka dosvědčují, z doby gotické; v době renaissanční štít byl značně změněn.

Vchod do kobky s půlkruhovým zakončením poukazuje na přechodní dobu (XVI. stol.); vchod z kobky do lodi však patří k původní

stavbě, zevnější o s t ě n í válečkem zaokrouhlené, jest nepravidelně goticky sklenuto. V tympanu hrubě vysekaný k ř i ž s Kristem.

R. 1742 byl kostel obnoven, kamennými deskami vydlážděn a ny-

\M

§§si

:íS

rm

;SS

v.

f rro

,r

pjiL

"

15

11

Obr. 150. Němčíce. Pohled do lodi.

nější sklenutou hudební kruchtou — místo dřevěné —• opatřen.

Kryt kostela jest starý, vysoký, prejzový. Vnitřní zařízení kostela je z XVIII. stol. a jest ceny nevalné. Kostel jest k východu orientován a měří presbytář i s vítězným pasem 12*50 m + i-oo m délky, 8*45 m šířky, lod 12*20 m délky, 8*15 m šířky.

Oltářů jest 5: tři v presbytáři a dva v lodi. (Viz obr. 149.) Obraz sv. Mikuláše na hlavním rozměrném oltáři je od Felixa Fabra z r. 1834. Nad

144

mm

■H

'•

WM

- kí'

-T;

li

L......

SL

Oři

4- ;

IÍW- i

. i.

jr~~;

!l

MHHMi

Obr. 151. Němčíce. Skládací oltář.

obrazem allianční znak Schwarzenberský a Liechtenstejnský, sochy sv. Jana Ev. a sv. Lukáše a tabernákl z r. 1764 od V. Fdbra. Starší (XVII. stol.) jsou socha Panny Marie s Ježíškem na tabernáklu a s o c h y sv. Mikuláše a sv. Wolfganga nad hlavní římsou oltáře. Vedle dveří sakristie stojí oltář sv. Jana Nep. se sochou téhož svátého z r. 1758 a naproti němu oltář sv. Linharta.

V lodi stojí oltáře: P. Marie bolestné od řezbáře ze Zlaté Koruny r. 1765 zhotovený, se s o c h o u sv. Barbory z r. 1770 a oltář sv. Rodiny s obrazem na plátně, bez ceny.

Kazatelna z r. 1742 byla v novější době přestavěna.

Blíže hlavního oltáře na straně epištoly visí g o t. archa, práce pouze řemeslné, r. 1900 od G. Mikše opravená. (Viz obr. 151.) Uprostřed socha Panny Marie s Ježíškem, po stranách sv. Kateřina a sv. Barbora, dřevěné zlacené; na křídlech malováno na stranách vnitřních: Navštívení a Zvěstování P. Marie, narození Krista a Svatí tři králové a Korunování P. Marie;

F i

WJ

Wh

If

km

k

&

* ,^< ; ^ ^ i '"■V-Š'

iéÍ

%*

fe.!

Obr. 152. Němčíce. Obrazy ze skládacího oltáře.

%

v-

■n

& / iii-

1 li

v .: •

1

:.i

\

-

1%

#:i

mm&es&jtk ';É

? lilii

MS*

Wm

íiÉŠ

■* - i ., 3$)

1

ÍK^É|

~..i'

*

ar

■<

■t &%*/[

ĚMkSÍá

m v

\

#

ŽSÉ&g

.*gsas

I46 na stranách zevnějších sv. Kateřina Boloňská (?) s lilií, z níž vyrůstá Ježíšek, Máří Majdalena s nádobkou v ruce, Sv. Lucie s mečem v krku a palmou v levé ruce, sv. Marta (?) s kropenkou (?) v ruce. (Viz obr. 152. až 154.)

V kobce slušně řezaný a zlacený oltářík barokní se soškou sv. Isidora.

mm

>u

[1

SK

wW*fir

W-

ff

FV

r:

S:’

(»)

B r ;\

‘ T;

Tv

‘’’p4 b 55*- , •—/

■PWKMC iSS!

E&. v

mMm

• -,4l

ífi‘

'Ur

.v •

'řt

i.'

sm

m&mm

ll

Jí A

Obr. 153. Němčíce. Obrazy ze skládacího oltáře.

Varhany jsou nové.

Dřevěná křtitelnice se sousoším Křtu Páně, z pol. XVIII. stol., velmi slušně koncipovaná i provedená.

Z inventáře sluší ještě poznamenati:

Got. čtyřhranný, kamenný sloupek obětní (v kobce), dvě dubové vykládané lavice v presbytáři, z nichž jedna podle nápisu jest z r. 1764, druhá bez nápisu, z 1. pol. XIX. století, železný kovaný svícen (XVI. stol.) [viz obr. 155.] a dva pozdní got. mosazné svícny.

Mosazná lampa, trojboká, tepaná a rýsovaná, z r. 1731, postoupena dioecesnímu museu v Budějovicích.

Monstrance stříbrná, paprsková, z XVIII. stol. dvojí práce: noha lepší, svršek slabý, úřední pražský punc z r. 1806—7. na noze a záři, vys. 0-49 m.

Věčná lampa měděna, postříbřená, z 1. pol. XIX. století.

: .J

ri-

Má

[É

lími

i-

■I" IIP

MĚ

=*.

.'"■■i

ítf4 ■■

Mjá

Obr. 154. Němčíce. Obrazy ze skládacího oltáře.

Pacifikál měděný, ze zač. XIX. stol., slabšího provedení. Měkká skříň barokní, s polovicí velmi jednoduchého kování, na ní empirový nástavek s Božím okem, asi ze Zlaté Koruny (konec XVIII. stol.).

V    kostele 15 náhrobních kamenů, dříve v dlažbě položených, nyní do zdi vsazených. (Viz obr. 156.—159.)

V    lodi na straně jižní stojí:

1. náhrobek ze žuly, 0-65 m široký, 1-53 ni vys., se znakem lilie a got. nápisem kolem hran: 1883 objí benebictus filius borni gčotgi bs seblic;

2.    taktéž ze žuly, 0-82 m široký, 174 m vysoký, dole se znakem lilie, nad jehož přilbou drží ruka chochol z peří, nad ním propletené pruhy a kolem hran nápis: Keffja Buopefjo ÍJigicpEfjD $teftgfebo brníku umrjeí ©bsí urojeni panosse (Bhrph ob bubu tu nabielt prpeb sroaft BMtege

3.    blíže dveří z kobky ležel dříve uprostřed lodi a má na sobě stopy kruhů a hřebů k vyzdvižení; jest ze žuly, 0-82 m široký a 1-95 m vysoký,

7-

•í-

É||5llÍg

o]

6B

US:

j

3Í

mg

=ý'i

řž

Obr. 155. Němčíce. Kovaný železný svícen.

Obr. 156. Němčíce. Náhrobek Jiřího ze Sedlic.

kolem hran nápis got., nyní již nečitelný: Uisicpíjo rítrsiafjo batoabesafeljo brufjefju umrjela pant ntarkefa teta urojmíjo panosse peíra Utorpnske0 \ íere. Uvnitř ve znaku a nad přilbou [kohout Kořenských z Terešova, ve štítě pod ním část kola, snad znak Marketin;

4. v lodi na straně severní, zazděný při oltáři P. Marie, žulový náhrobek; 070 m široký, 1-38 m vysoký, s gotick. nápisem kolem stran: MCCCCLXXXV obtjt nobilts hornina agnas ba fjaralfiq in bie s. íetonimt bic sapulfa ora, se znakem uprostřed;

5. taktéž ze žuly, 0-56 m široký, 1-20 m vysoký, má kolem hran nápis, který pokračuje uvnitř plochy třemi řádkami: 1526 umqela gest pana roorssula j Bíinsíetna a j Bojfok íeb poljqebena gi milí bníj mi-Iosíin) bifl raq. Pod posledními třemi řádky znak: přes kříž položené ostrvi o 6ti sucích;

ty

i?

s,

V*

mmš

iiia

nil

V-

T9E

Obr. 157. Němčíce. Náhrobek Jiřího od Dubu a Markéty Kořenské z Terešova.

6. náhrobek z vápence; o-66 m široký, 1-51 m vysoký, dole z části zaokrouhlený; uprostřed ve štítu a nad přilbou kohout, kolem a ve dvou

řádcích uvnitř got., z části setřený nápis: Beta

umřeni? a sía-

feqng......................Eoqensřur j Gtassona na fjnnqbe gefpqío ííelo

tn íomío Bojím ájramiB obpoqtraa nab gefjoj bussi $an Bnfj raq se smilooaii;

150

7.    blíže kruchty, z vápence, 0-92 m široký, 1-57 m vysoký, má úplně setřelý nápis; uprostřed však lze dobře rozeznati v štítě a nad přilbou půl koně, znak Malovců;

8.    vsazen k schodišti na kruchtu; jest ze žuly, 0-89 m široký, 2 m vysoký, uprostřed ve štítě a nad přilbou kohout a kolem hran got. nápis:

liBÉ

pifi

má

.v

=«=,

Ir

mi

r*

mm

Obr. 158. Němčíce. Náhrobek Anežky z Heraltic a Voršily z Klinsteina.

lefa íjoůeíjo 1898 sael \ íořjofo anůeía hraieínu nebtelp peír Jtorjensshi; \ ímašoraa;

9.    pod kruchtou mezi schodištěm a vchodem z věže, z vápence, 077 m široký, 1-30 m vysoký, nese stopy štítu s kohoutem, nápis však jest úplně setřen;

10.    před dveřmi k věži jest v dlažbě uložen žulový kámen, 076 m široký, 176 m dlouhý, jehož znak i nápis jest úplně neznalý;

11.    pod 1. a 2. lavicí naproti náhrobku 4. leží v dlažbě náhrobek ze žuly, 0-93 m široký, 1-83 m dlouhý, na němž po dvou stranách spatřuje se těžce čitelný got. nápis; střed jest úplně prázdný.

Zbývající 4 náhrobky jsou v presbytáři a to:

12.    pod kazatelnou: z černé žuly, 0-64 m široký, 1-40 m vysoký se znakem (viz vedle) a po levé straně částí got. nápisu; ostatní seŠlapáno;

13. a 14. Po stranách oltáře sv. Linharta 2 náhrobky z černé žuly, stejné velikosti, o-6o m šir. a 1-29 m výšky a stejného provedení. Na obou v hořejší části lidská postava, na jednom mužská, na druhém ženská (až po kolena), pod nimi 2 znaky, a to po pravé straně kohout, po levé

■69

il

Síhis

tSinii

2,*Oo

MIM

um

21

Obr. 159. Němčíce. Náhrobek Petra Kořenského z Terešova.

vrána, držící prsten v zobáku (Hradišťská z Hořovic), proti sobě stojící; stejné dekorace jsou na přilbách; nápisy jsou úplně setřeny.

Poslední 15. leží pod pravým rohem hlavního oltáře (na straně evangelia) v dlažbě, jest ze žuly, 075 m široký, 170 m dlouhý, uprostřed s vysekaným kalichem, beze všeho nápisu.

Věž původní byla dřevěná a stávala z polovice na hřbitově, spolu * na návsi, vedle nynějších vrat farských. Nynější, v ose k chrámu přista-152

věná, je z r. 1764, měla býti o 2 sáhy vyšší, ale pro nával vody do základů od toho upuštěno; nynější její kryt je z polovice XIX. století.

Zvony: Velký, beze všech okras, má got. nápis: lefa ob ttarojeni siná bopfjo ítstcpfjo pieíisíefjo [sisfe^o tan honraarj v nmbnieneifr bielal fenio jraon; má prům. 1-18 m, šikmé výšky 0-87 m, kolmé 0-98 m + 0-25 m.

Prostřední měří 0-75 m průměru, šikmé výšky o-6o m, kolmé o-6o m + 0-12 m a má u koruny got. nápis: amto bomhti MCCCCLX aoe IBSarije nsni cum pac£ maria bet; na plášti Kristus na kříži s P. Marií a sv. Janem, na druhé straně sv. Václav a jiný svátý.

Malý zvon měří 0-35 m průměru, 0-28 m šikmé výšky, kolmé 0-30 + o-o7 m a má nápis gotický: Retino rjoc : Iaus bet pafrtjae ntyaeijue anno bomipnj MCCCCC. Na kování zvonu: El : A : 1768 R : V : T.

Farní budova založena r. 1725; nynější obydlí postaveno v polovici XIX. století.

Nestán ice.

Sedláček, Hrady VII., 126.

Roku 1427 připomíná se poprvé Jan Malovec z Nestánic.

TVRZ, pobořená 1520 od Pražanů, stávala na místech nynějších živností čís. 12, 13, 14 a 42, které dříve tvořily jediný majetek. Název ,,u Zemanů" dosud se zachoval u živnosti č. 12, která se jmenuje ,.starou" živností proti „nové" postavené předešlým majitelem v létech sedmdesátých stol. XIX. na blízku (čís. 49).

Na zahradě čís. 17 narazili na starou studnu a sklepy.

V lese na „Kopaninách" (Lichtental) vedle zámecké zahrady Libě-jické stával velký mezník s erbem hrabat Buquoy, který se ztratil.

Na návsi stojí čtyřboká zděná KAPLIČKA se sv. Antonínem, s jehlancovou střechou, lucernou zakončenou, v jednoduchém slohu 1. pol. XIX. stol.

Vedle cesty od nového zámku Libějického k Lomci stojí zděný čtyř-stranný SLOUP s výklenky, v nichž vybledlé nástěnné malby: Korunování P. Marie, sv. Trojice, sv. Floriána a sv. Vojtěcha, datované r. 1826.

Netolice.

J. V. Truhlář, Kostely a kaple na osadě Netolické (Method 1887); Pam. arch. IX., 651, X., 183, 377, XII., 145; Světozor 1875, str. 585, 1876, příloha 12; B r a n i š, Dějiny středov. umění v Čechách I., 50, 52; T h. A n t 1,- Dějiny města Netolic 1903; Mitteil. d. anthr. Gesell., Wien XIII., 15, XIV., 209, 211, 225; P i č, Čechy předhist. II., 159, III., 1, 29, 378; J. B r a n i š, Obrazy z dějin jihočeského umění 1909; J. Koula, Památky umělecko-průmyslové v Čechách.

Východně od Netolic na vršku, „na Janě" zvaném, pohřebiště z doby historické, dvojitým válem ze tří stran obklíčené; nalezeno zde mnoho střepů popelnic

rázu pozdního; mezi nimi tři přesleny, kamenný korálek a stříbrný esovitý kroužek. Nálezy uložeuy ve sbírce Dra Kudrny a v měšťanské škole v Netolicích; něco též ve sbírkách knížecích na Ohradě. Při stavbě škol r. 1862 nalezeny 164 brakteátů z 13. století, nyní v sbírkách knížecích v Krumlově.

Netolice byly prý již roku 983, náležejíce Slavníkovi, otci sv. Vojtěcha. Kosmas (ý 1125) jmenuje mezi hrady Netolice. Až do doby krále Přemysla Otakara II., který je daroval klášteru Zlatokorunskému, roku 1263 založenému, byly země-panské a sídlem krajské správy.

uíTFl

iM"¹¹

Obr. 160. Netolice. Půdorys děkanského kostela.

Kde původní hrad stál, jest sporno; uvádí se vršek u sv. Jana neb farské pozemky západně od kostela sv. Václava; „Hrádkem" nazývá se také skalnatá část města u rybníka Mnichu. Kloníme se z důvodů listinných, historických i lokálních k farním pozemkům.¹) Hrad Jindřicha Roubíka z Hlavatec v druhé polovici XV. věku stával na severním Hrádkem zvaném návrší nad městem. Od r. 1420—1469 byly Netolice zastaveny Rožmberkům, jimž od krále Jiřího odňaty a Jindřichovi Roubíkovi z Hlavatec, jenž se města roku 1469 zmocnil, v letech 1471—1477 v zástavu dány, načež již Rožmberkům trvale připadly. Roku 1601 prodal Petr Vok z Rožmberka Netolice a Krumlov císaři Rudolfovi II., jenž je roku 1622 postoupil svob. pánu Janu Oldřichovi z Eggenberga. Dě- ^ dictvím připadly roku 1719 knížecímu rodu Schwarzenberskému.

Město se skládá ze starého a nového města; na toto vztahuje se bez pochyby zmínka v listině r. 1332 „plantatio saepedictae civitatis initium habuit".

FARNÍ KOSTEL Na nebevzetí P. Marie, od roku 1743 děkanský, sahá původem svým až do doby okolo 1300; při založení nového města již stál, čemuž nasvědčuje jednak portál na severní straně lodi a nalezená žebra kleneb presbytáře, zazděná pod schody ke kůru a do věže. Tam je

'Ji

f

Mi

~V|

jt.

Li

iS

Já

Obr. 161. Netolice. Děkanský koste).

také svorník, který uzavíral asi kdysi klenbu kaple sv. Barbory. Od roku 1619—1651 stál pustý; i domáhal se tehdejší farář u kněžny Marie z Eggenberka jeho vystavění. Roku 1634 uzavřena smlouva s Ondřejem Chrystem a jeho pomocníky zednickými, aby při spáleném kostele vše, co z klenutí, zdí a krovu se sesulo, vyrumovalí a vše srovnali. Makovice, po dobná oněm na kostele Prachatickém, z pálené hlíny a stejně zeleně polévaná, která zakončovala štít mezi lodí a presbytářem a v prvních letech po 1900 vichrem byla shozena, poukazuje letopočtem 1648 na tuto dobu přestavby. Střepy její uloženy jsou v museum Ohradském na Hluboké.

Elliptická okna, která ve dvou prvních polích blíže věže nad okny zazděná ještě dnes lzepozorovati, jsou důkazem, že kostel krátce před r. 1619,

=L- -

míii

P;

Ž:.\

Wsi

■t

'A

li

7=5

I!

ÍÍM?

Obr. 162. Netolice. Kostel:

a) Severní portál do lodi, b) jižní portál lodi, c) kamenný venýř do věže,

llllk

ti

i! I;i

dokud měl ještě v lodi dřevěný strop, byl přestavován; historie o této změně ničeho neuvádí. (Viz obr. 160. a 161.)

Presbytář (viz obr. 164.), původně do tří travé a tří stran šestiúhelníka goticky sklenutá a opěrnými pilíři o slabém ústupu opatřená, byla 156

1634 i s lodi a kaplí nově valené sklenuta, při čemž byl střed klenby v čtyř-a osmihranné výplně rozdělen a rohy lunet nadokenních plochým profilem dekorovány; got. okna změněna v čtyřstranná. Z doby gotiky zachováno pouze v kameni vytesané sankutarium (viz obr. 163.), se štítem ozdobeným lupeny a rožni vinnými a pelikánem v tympanu; někdejší obruby sedilií jsou vylámány a výklenek segmentovým obloukem sklenut.

ijjii

II

jk -

mm jj

11

hí

|j|

! ji

v=4|

f/ij

|| m

OJ

!í

Li

mm.

y.

ěkMmm.

liniiiiiiř—(-

4-

Obr. 163. Netolice. d) Sanktuar v presbytáři, e) got. okna ve věži, f) svorník a žebra zazděná u veze, g) železný kovaný svícen, h) měděná kropenka, i) někdejší makovice ze štítu.

Délka presbytáře činí i s vítězným obloukem 13-27 + 1-08 — 14-35 m, šířka = 6-40 m. Nad presbytářem s a n k t u s formy barokní.

L o d v celém nynějším rozsahu prům. délky 20-40 m a šířky 10-50 m k prvotní stavbě patřící, měla původně dřevěný strop, který po ohni 1619 současně s klenbou presbytáře byl snesen a lod stejným způsobem byla pokryta valenou klenbou o 4 polích, což vedlo k tomu, že byly zdi uvnitř po každé straně 5ti silnými pilíři sesíleny; kdežto v presbytáři klenba od stěn probíhající římsou jest oddělena, jsou v lodi pouze sesilující pilíře toskan. hlavicemi zakončeny.

Gotický portál na straně severní náleží přechodní době; sloupky po obou stranách, z nichž jednomu schází dřík, mají kalichové hlavice

Ln

vr

í,

i I

i i

j

Min*

J£

mm

■......'

Jífj

.1.. p

SHÍíh

Vrl ř\

■J

mm

CtTT.-

v/rm

lídlr.

i:r

Ki*

s;

ta

Já

Obr. 164. Netolice. Vnitřek děkanského kostela.

a attické patky. Uzavřen jest dubovými dveřmi podle letopočtu z roku 1793; v kobce u portálu kamenná kropenka, hrubé, avšak staré formy. Jednoduché, pouze okosené kamenné ovruby s lomeným obloukem objímají vchody na straně jižní a do přízemní komory věže. (Viz obr. 162.)

. oc

Kruchta, spočívající na dvou zděných pilířích, jest podklenuta (1634), v novější době 1867 ku předu rozšířena a sloupy dřevěnými podepřena. Na jižní straně přiléhá k lodi a k sakristii, s níž má společnou podélní zed, kaple sv. Barbory, původně o dvou polích goticky sklenutá, a třemi stranami osmihranu bez opěrných pilířů zakončená.

Klenba zničena asi r. 1619, nová však později než v presbytáři a lodi provedena. Valená klenba prací štukovou rozčleněna a obrazy z legendy světice vymalována. Nad pásem k lodi nápis: HAEC LEGABAT AMOR QVAE SVNT REPARATA DECORE, který ukazuje k r. 1760. Krátce před tím provedena asi klenba sama.

V    té době změněna také původní gotická okna v obdélníková.

Sousedící sakristie jest do 2 křížů sklenuta; nad ní oratoř,

z části sklenutá, z části táflovaným stropem o devíti polích přeložená. Malba výplní, velmi sešlá, ukazuje svým ornamentálním o ovocným dekorem na konec XVI. století.

V    ě ž ve zdivu 29 m výšky, se střechou 46 m k původní stavbě náležející, sdílela osud s lodí a presbytářem. Jehlancová střecha, vybíhající v 8mihrannou lucernu, postavena roku 1625 po ohni 1619, pak po ohni 1721 znova prejzy kryta, a po ohni 15. srpna 1770 dostalo se jí nynější formy cibulovité. Vypravuje nám to nápis dosud zachovaný zvenčí ve výši 3. patra, jenž zní: Ao. domini 1770 Hic loci die 15. Augusti haec turris Fulmine laesa. V létech 1893 byla věž, která se počínala na venkovní stranu skláněti, v základech podchycena a opěrnými pilíři sesílena. Na původní stavbu poukazuje 5 kružeb oken dvou nej hořejších pater, jimž scházejí střední pruty.

Do věže 2. patra vedou přistavěné točité schody.

Barokní kování dveří, zvláště u sakristie, zasluhuje povšimnuti pro dobré provedení; patřit s dveřmi samotnými do r. 1793.

Roku 1845—6 zed hřbitovní kolem kostela zrušena.

Kostel jest k východu orientován.

Hlavní oltář sloupový, s umělecky provedeným obrazem Nanebevzetí P. Marie, znamenaným: FRANZ IACKOBUS PROCKISCH PINX., dobrého a sochami svátých: Josefa, Anny, Alžběty a Jáchyma, slabšího provedení; nad obrazem znak Schwarzenberský. Oltář je z doby přestavby (1634) a byl r. 1766, později 1846 a posledně 1908 opravován. K první opravě vztahuje se nápis na zadní straně oltáře: Anno 1766 den 20. Ortobris ist dieses Altar staffirt worden von Mier Joseph Putz, furstliger Mahler und Staffirer.

Na blízku stojí na straně evangelia oltáříček sv. Frant. Xav. s obrazem téhož svátého; pochází asi z r. 1715 a jest uměl. bezcenný.

Stejné ceny jest vedlejší oltář sv. Jana Nep. s obrazem téhož světce, asi z pol. XVIII. stoletetí.

V    lodi stojí poboční oltář sv. Vojtěcha se vzácným obrazem téhož světce, na prkně malovaným. (Viz obr. 165.) Pozadí tvoří krajinu, v níž usmrcen světec; podepsán jest obraz jménem S. WOG-TIECH; byl prý v posledních létech opraven od Guma.

Pod obrazem dobrá řezba Piety, po stranách svati Benedikt a Placid. Oltář postaven r. 1752.

Na druhé straně stojí oltář sv. Floriana se soškami téhož světce jakož sv. Víta a Filipa a bičovaným Kristem (novým) z r. 1760.

V kapli sv. Barbory oltář se sochou světice, sv. Mikuláše a sv. Blažeje, k němuž se vztahovalo zvláštní bratrstvo, r. 1750 založené. Tam

}•>

m

tm

/V

Obr. 165. Netolice. Obraz sv. Vojtěcha z pobočního oltáře.

visí velký obraz sv. Prokopa, přemalovaný a barokní zpovědnice dobré koncepce, slabšího však provedení; v presbytáři dubová stolice vykládaná (2. pol. XVIII. stol.).

Mříž v presbytáři a parapet v oratoři z dubov. barokních

sloupků.

Vedle obou pobočních oltářů a onoho v kapli sv. Barbory vyniká zvláště kazatelna bujnou fantastickou koncepcí i provedením jak ornamentálním tak figurálním. Kazatelna je z r. 1749 a byla v poslední době nesprávně polychrom ována; oltáře opraveny r. 1848.

Barokní křtitelnice nikteiak nevyniká.

i6o

Varhany postaveny od Vocelky roku 1867.

V sakristii obrazy sv. Rodiny, sv. Jana, Jakuba, Šimona a Bartoloměje bez uměl. ceny.

Náhrobky do zdi vsazené: v lodi po levé straně žulový náhrobek, v jehož hořejší polovici znak a v dolejší nápis:

LÉTA PANIE : 1660 : 14 : NDE

měsíce -ivni ráno mezy 5

A 6 HODINV⁰ ORLOG POLOWI CNEHO VROZENA P KATER ZINA MOKRA ROZENA MALENINSKA Z MALE NINA ZIWOT SV/VG W PANV DOKONÁWSSE TĚLO GEGI TVTO ODPOCIWA OCE KAWAGE WESELEHO Z M RTWICH WZKRZISSENI

měří 1-50 m výšky, 0-72 m šířky a ležel dříve pod kruchtou.

Po straně pravé žulový, velmi sešlapaný náhrobek s nápisem:

TVTO

OD PRACY UNA WEN W POKOGI SPOCIWA DOBRY HOSSPO-DARZ

WACZLAW PRAYER MIESSTENIN NETOLICKY KTERÝ

DOBRZE O SWE NEILEPE O SEBE SE STARAL KDYŽ

KAPLANSTVj W NETO LICZYCH ZA LOZIL

. . . . SWEHO ROKV 1749.

měří 2'02 ni výšky , o 81 m šířky a ležel dříve na téže straně při stolicích.

Po téže straně náhrobní kámen žulový velmi ošlapaný, na němž vytesán v hořejší polovici znak s koněm ve štítu a nad koruno v. přilbou

uprostřed rozvinutých dvou křídě]. V dolejší pak polovici čitelno jen málo slov .... STA HIC VIATOR VIDETE . . AC GENEROSI . . . . DE HELF-FENTHAL (Pavel Spinko z Helfenthalu) ze 17. stol., měří i-ygm výšky a 0-89 m šířky a ležel prvotně před oltářem sv. Barbory.

(,v

i "'k/k

ti

í$SXÍJ

- Vwiř/JS

pí

mt

>•

: r'

'M

■f

■*Z-,

Obr. 166. Netolice. Monstrance.

Podle pamětní knihy pochováno v kostele několik kněží, jichž náhrobní kameny v dlažbě již nejsou čitelné.

Inventář:

Monstrance paprsková, s Mojžíšem a hořícím keřem kolem Nejsvětější Svátosti, s Bohem otcem, sv. Duchem a Zvěstování P. Marie,

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Prachatický.

IÓ2

měděná, hrubšího provedení, 0-62 m vys., roku 1736 od kněžny Marie Eleonory ze Schwarzenbergu darovaná.

Monstrance stříbrná, paprsková, s nápisem pod nohou: 10-ANNES ET TERESlA ACCENT OSTENSORlVM HOC PROPRlETATE

fiK v-

Oar. 167. Netolicc. Ciborium.

COGNATlS RETENTA PERPETVO ECCLESlAE NE’ TOLICENAE VSVI VOVENT. Ludovicus Fortner aurifex pragensis inv. et fecit Anno 1838. Jednoduchého provedení s 2 nádobami hojnosti s klasy a hrozny, se značkou stříbrníkovou L F a s pražským úředním puncem z roku 1838. (Viz obr. 166.)

Ciborium. Kupa s bohatým košem, nodem a víčkem, skvěle v stříbře tepanými, z části zlacenými (viz obr. 167.); má na víčku pražský úřední punc z r. 1806—7.

f®§

••

0t' c

T«4. ‘

li

S:'

Obr. 168. NetoJice. Lampa.

Kalich se stříbrnou hruškou (podobný monstranci Vitějické), stříbrným košem tepaným (z pol. XVIII. stol.) a hladkou mosaznou nohou (2. pol. XIX. stol.), 0-27 m vys.    1

Kalich s tepaným stříbrným košem( medaillony: Na nebevzetí Páně, sv. Václav a sv. Vojtěch) a hruškou, mosaznou nohou (XIX. stol.), 0-26 m vys.

164

Pacifikál barokní, mosazný, (2. pol XVIÍI. stol.) o⁻28 m výs.

Pacifikál barokní, mosazný, monstrancového tvaru s paprsky, tepanou hruškou, nohou a obrubou (1. pol. XIX. stol.) 0-37 m vys.

K ř í ž z měděného hladkého plechu, postříbřený (2. pol. XIX. stol.), O' 72 m vysoký, umělecky bezcenný.

Věčná lampa mosazná, prolamovaná, s 3 andílky a později k nim přidělanými raménky na svíčky u hlavního oltáře (XVII. stol.), prům. 0-32 m, výšky 0-65 m. (Viz obr. 168.)

Mosazná, prolamovaná lampička podob, tvaru, 8 cm vys., pod obrazem sv. Prokopa.

2 cínová věčná světla, barokní formy, u pobočních oltářů.

10 cínových svícnů, barok, formy, po 2: výšky 0-71, o-6o, 0-52,

0-40, 0-24 m.

Cínový tác s konvičkami s 3 značkami (v 1. štítu český lev, v 2. štítu korunovaném snad zase lev (?) a v 3. štítu (Kutná Hora).

Měděná, tepaná kropenka nástěnná u hlavního portálu (XIX. stol.?).

Měděné hladké lavabo (XIX. stol.).

Železný stojan na svíčky, kovaný (XVIII. stol.).

Parameta nová, ze starších pouze ornát ze zlatého brokátu s květinami a s uměle tepanou sponou stříbrnou podle všitého lístku udělán roku 1782 od Daniele Jilka a Josefa syna jeho nákladem bratrstva sv. P. Barbory, obnoven r. 1910;

2 pláštíky na ciborium ze zlatých čepců.

Hodiny od Bechyňského měšťana Jana Hennera z r. 1756, zcela

železné.

Zvony: největší, prům. 1-30 m, šikmé výšky 0-92 m, kolmé výšky i-oo + koruna 0-20 m, u koruny nápis: A TEMPESTATE SlS CVSTOS A GRAND INE LIBERATOR CHRlSTE (1759 ulit). Na plášti po jedné straně Schwarzenberský znak, na druhé straně relief sv. Vojtěcha, na třetí relief P. Marie s Ježíškem, na čtvrté kolem znaku zvonařského: ADALBERT PERNER IN BVDWEIS ANNO 1833 (přelit);

druhý zvon prům. 1-17 m, šikmé výšky 0-85 m, kolmé výšky 0-90 + 0-20 m, u koruny nápis: SANCTA MARIA LlBERA NOS A LABE DONATE A TONlTRV FLORIANE AB IGNE (ulit 1759). Na plášti reliefy P. Marie s Ježíškem, sv. Donata, sv. Floriana a znak Schwarzenberský. Kolem věnce nápis: HlC IN ClVITATE NETOLITZ FVSA H/EC CAMPANA PER PETRVM lACOMINY ClVEM ET SENÁTOREM PASSA-

VIENSIS;

třetí zvon prům. 072 m, šikmé výšky 0-54 m, kolmé výšky 0-57 + 0-12 m, označen u koruny nápisem: + DEO . B . M . V . S . IOANNI — WENCESLAO ET OMNIBVS SANCTIS DEDICATA SILVIVS CREVZ GOSS MÍCH IN LINZ. Pod nápisem akantová okrasa. Na plášti: Kristus

na kříži s P. Marií a sv. Janem; a kolem věnce nápis: GEGOSSEN ANNO 1717 BEI REGIERVNG IHRER DVRCHLEVCHT MARI/E ERNESTIN/E HERZOGIN ZV CRVMAV VND FlRSTÍN ZV EGGENBERG GEBOHR-NER AVS DEM FIRSTLICHEN HAVS ZV SCHWARZENBERG;

čtvrtý zvon v prům. 0-63 m, šikmé výšky 0-47 m, kolmé výšky 0-49 + 0-09 m; má na plášti znaky Eggenberský a Schwarzenberský s nápisem: IOANNES DVX CRVMLOVIENSIS CRISTE MARIA ERNESTINA CONIVNX. Na druhé straně jeho: zvonařský znak s nápisem: IOHANN = ADALBERT = PERNER = IN BVDWEIS a pod ním letopočet 1833; na věnci pak: A FVLGVRE ET TEMPE-STATE LIBERA NOS DOMINE mimo barokní okrasy.

Umíráček v okně, 0-24 m prům.,

0-18 m výšky, má nedostupný nápis kolem hlavy a z letopočtu možno zjistiti pouze:

ANNO 17 . .

Zvonek ve vížce nad presbytářem, který měří 0-36 m prům., nese nápis: PERNER IN BVDWEIS a letopočet 1852.

V-T*

U-

■f*

4-

Obr. 169. Netolice. Půdorys kostela sv. Václava.

KOSTEL SV. VÁCLAVA podle ústního podání, historie i stavby starší předešlého, původně farní, vynikal nynější rozsáhlostí již v XII. stol. (viz obr. 169.—171.); skládá se z presbytáře o jednom křížovém poli, do tří stran osmihranu zakončeného, o 11-45 m délky a 5-90 m šířky, bez opěrných pilířů s přistavěnou sakristií a oratořem na jihu, podlouhlé lodi 19 m dlouhé, 10-85 m široké, se severně přilehlou kaplí sv. Michala ellipsového půdorysu, 9-25 m velkého a 6-45 m malého průměru a věže, v čelo lodi přistavěné, tvořící průchod k oběma polovicím hřbitova, kolem kostela rozloženého.

Hlavní zdivo presbytáře i se sakristií jakož i lodi patří k původní stavbě z druhé polovice XIII. věku. Náležel r. 1400 mnichům Zlato-korunským. R. 1475 spálen v rozbrojích od Jindřicha Roubíka z Hlavatec s Rožmberskými. Jedná se o kortény. R. 1525 poslán Kaffunk do Netolic, aby, „co se toho stavení u kostela a kerchova spravování dotýče, podle rozkázání téhož Kaffunka stavěli a opravovali"; neb jest k tomu rozumný pán. R. 1597 propůjčen kostel českým bratřím. Roku 1653 postavena nová kruchta u sv. Václava a r. 1656 sklenuta kaple na starých zdech nad touž kruchtou pro muzikanty kůru latinského a druhá kruchta pro české literáty. R. 1719 dala kněžna Maria Arnoštka Schwarzenberská z Eggen-berka kostel opraviti a o sáh zvýšiti.

svor-

Z architektonických částí nej starších — gotických — zachovalo se do dneška: klenba presbyteria se žlábkovitými žebry, hladkými dvěma

i66

í«

PV *

i»'S

*****

-^3=®2OTBS8|di

šli

jgjr.

V,

Obr. 170. Netolice. Kostel sv. Václava od severu.

niky, triumfální oblouk, jednoduchou deskou ve výši klenby přepásaný a goticky zakončený. Žebra opírají se jednak o desky triumfálního oblouku,

I*

i*

Ml

Pi.íC

[Ft

Cv ■ *'    •- '.

. * • i *• n ■ i n

Obr. 171. Netolice. Kostel sv. Václava od jihovýchodu.

jinak o jehlanovité konsoly, z nichž dvě zadní tvoří ne zcela jasná zvířátka. Mimo to jsou žebra nad patkami hluboce vyžlábkována. Do doby gotické pozdější (XV. stol.) patří sanktuarium po levé straně oltáře,

podle formy a profilu totožného jako v kostele farním, s rozdílem však, že v tympanu jest růže, kterouž také sanktuarium jest zakončeno. (Viz obr. 173.) Také mříž železná, kovaná, dosud se zachovala. Za to kružby v starších třech oknech scházejí; čtvrté okno novější zakončeno segmentem.

\\W

!l

Mmm

mm

la

il

lillĚ

■v.vTrrrrTT-j^.    ,

V;

jijil

Emilii:

■

IP

Bi

v.

h,

li

.11

isi

====

Obr. 172. Netolice. Kostel sv. Václava. a) Hlavni portál lodi, b) jižní ostění u sakristie, c) románské okno v lodi, d) hlava pod štitem nad vítězným obloukem.

iF=gt

HEI

KS*

lili

Z presbytáře vedou dvéře, kamennou gotickou obrubou orámované, do sakristie, která má také gotickou valenou klenbu bez žeber. Do sakristie zastavené točité schody vedou do oratoře v 1. patře, kde při obnově kostela r. 1894 objeveno několik záklopních prken, černou barvou primitivně malovaných, z XVI. stol., které jsou uloženy v museum Kratochvilském.

i68

V 1 o d i zachovalo se z nej starší doby uzounké, do půlkruhu sklenuté okénko v severní hlavní zdi, uvnitř zazděné, jakož primitivně vysekaná lidská hlava pod štítem stojícím mezi presbytářem a lodí. Kamenné ostění hlavního vchodu, při obnově poněkud zkaženo. (Viz obr. 172.) Okna původně románská, změněna v obdélníková, při čemž byla valně rozšířena. Stejnou dobou vestavěn také kůr, který spočívá na dvou zděných pilířích a třech křížových klenbách. Rozšíření a podepření kůru dvěma dřevěnými sloupy stalo se v nejnovější době. Lodi, která původně

li

:;í

g I ■'

||||

=

-i

II!! :

VI

lyi

■JE*

lil

■i

1;

I I Íiiíilll

I 'm.

ys/SSS/SSS/SSsS,

HWWHf

■i

v.

Obr. 173. Netolice. Kostel sv. Václava.

e) Sanktuář, f) žebra a patky v presbytáři, g) rom. římsy vítězného oblouku.

měía zajisté trámový strop — býval někdy facetovaný a malovaný — dostalo se asi r. 1719 rákosovaného stropu, na němž v 7 obrazích vymalována legenda sv. Václava. Malba, původně již neumělecká, novější obnovou nezískala. Na obraze něm. krále Jindřicha, an odevzdává sv. Václavu rameno sv. Víta, napsáno na štítě zbrojnoše jméno prvního malíře: ANNO 1749 F. V. LIMMER MAL. IN MAR. Nápis jest dnes sotva čitelný.

Na prostředním obraze město s kostelem svato-Václavským; podle toho byla věž pokryta prejzy a zakončena barokní lucernou cibulovité formy, která povstala asi v téže době, neboť na obraze Netolic z r. 1686 jest poslední patro ze dřeva a střecha formy jehlancové. Nad městem nápis:

DVX faX LeX praesIs WenCesLae MIhI. Od úst dvou

pro-

sebníků vychází: CONSERVAQVE DVCES NOSTROS & EXTOLLE RE-GEQVE ILLOS.

Nad vítězným obloukem zašlý znak allianční Eggenbersko-Schwarzen-berský s letopočtem 1695.

KAPLE SV. MICHALA archanděla stávala již 1592, když dáno Benýdkovi z Veveří povolení k zřízení hrobky. Roku 1729 dostala novou klenbu a vymalována.

•Mi

II

>>

■m

rl

na®

'IP*""

mĚÉí:4

>*

,y<i

|V

FA

gjŠÉ

Obr. 174. Netolice. Vnitřek kostela sv. Václava.

Velký oltář sv. Václava (viz obr. 174.) na gotické mense kamenné, sloupový s alliančním znakem Schwarzenberským a Lobkovickým, postaven nákl. kněžny Eleonory 1732; malíř a řezbář Ferdinand Rapot dostal 407 zl.; truhlář Frant. Lohenmayer z Netolic 170 zl. (1729). Obraz sv. Václava maloval, jak znamenáno, r. 1885 Till J. Na mense stojí 4 barokní relikviáře. Skvostné kožené antipendium uprostřed s Boží rodičkou s Ježíškem a zlatými ornamenty na modré půdě je z konce XVI. století, měří 2-24 m délky, 0-93 m výšky; bylo původně však větší. (Viz obr. 17.5.)

Na epištolní straně visí na prkně malovaný obraz Nanebevzetí P. Marie 2-10 m vys., 0-87 m široký, dole ZJS signovaný, nápadný hlavně tím, že obruba svrchního pláště vykládána jest drahokamy, z nichž pouze část se zachovala. Obraz byl v novější době přemalován.

Po straně evangelia stojí socha s v. Barbory, patřící bratrstvu téže světice, roku 1750 založenému, jemuž náležela kaple sv. Barbory

*3 ■

i- t-

Obr. 175. Netolice. Kostel sv. Václava. Kožené antipendium.

e*'V lip I

; ::

I f$& ‘; 'v>#'..'.7-'f •'->> aK ■

píM:¹.    '../í. \&J

UtĚHHH

*ť-.

k%:

m*-

I mm

Cl

.'Z'

■» A

L.1

mm

áft*

as

^E^vwlrair1 •SOfsE¹ fráfejí

ÉiHia

WĚmh

" --vV «$?*$

♦-, (1

<¥/

v fm

Pf^ ;j' • |MM:,.....

Sf m;*Š '

njSa

). ." j

t    :

íwISeIShIíI!

/ ims

* Wír^M^-é

MlJgs

ÍW-

*j í -9 •■ 3Í' '•./ S

n*

i ;ý;

mastná

íaEaA.^

KS

?;

E:

W£$$0&

"tpÉ

■a

í-íí

ve farním kostele. Socha, která byla k průvodům slavnostním zřízena, jest dílo řezbáře, od něhož jsou tři boční oltáře a kazatelna v kostele farním. Nad sochou visí menší (0-96 X 0-48 m), zašlý, bezcenný obraz P. Marie s nečitelným nápisem. Naproti soše stojí kazatelna ze zá-čátku XVII. stol. Vedle kazatelny na straně epištolní, avšak již v lodi poboční oltář s v. Ludmily z r. 1854, který stojí na místě starého gotického oltáře ze zrušeného kláštera v Č. Budějovicích, do Hlubockého zámku přeneseného. (Viz obr. 176.) Jest v pseudo-got. slohu z dubového dřeva zdělán. Obraz sv. Ludmily maloval některý domácí tehdejší malíř.

[I:

Obr. 176. Netolice. Kostel sv. Václava. Obraz sv. Ludmily.

Na straně evangelia stojí oltář Mariánský uprostřed s obrazem Neposkvrněné Rodičky Boží s děťátkem na půlměsíci mezi četnými andělíčky, nad ním menší obrázek Korunování a pod ním nad mensou Zvěstování P. Marie. (Viz obr. 177 ) Oba poslední jsou na prkně malovány, hořejší přemalován; také hlavní obraz obnovou utrpěl.

Po stranách ušlechtilé sochy sv. Jakuba V. a sv. Apoleny, 1-28 m vysoké z XVII. století, na sloupech znaky cechů obuvnického a krejčovského. Na plátěném antipendium obraz dvou světců, po stranách malovaný ornament (XVII. stol.). Postranní antipendium (0-47 m X o-6o m) na kůži, s obrazem sv. Vavřince (XVI. stol.). [Viz obr. 178.] Oltář vyniká jak uměleckou koncepcí tak pečlivým provedením a náleží 1. pol. XVII. stol.

Varhany, z farního kostela sem přenesené, jsou z XVIII. století. Po levé straně mědirytina: these jesuity Jiřího Petra, s obrazem sv. Josefa, z XVIII. stol. (1715). Obraz bez obruby i-izm x o-6y m.

1.

vy

m! «r bal¹'! 1:

[a

‘1

& É

íi

(šli

SH:

• IMS?

i/íi

52

■žv

^ £1

jr *

>!-

jgi

Obr. 177. Netolice. Cechovní oltář Mariánský v kostele sv. Václava.

V kapli s v. Michala 2 oltáře s bohatou, postříbřenou a pozlacenou řezbou, z 1. pol. XVIII. stol. (1730). Oltář sv. Michala, se sochou téhož světce uprostřed, sv. Antonína, Šimona, Jana Nep. a Jakuba po obou stranách. Na plátěném antipendium malován vzorek brokátové látky.

Druhý obraz se sochou sv. Linharta uprostřed a sv. Jiří a Martina po straně má na antipendiu vyobrazeného sv. Vendelína, kolem růže a tulipány. Práce řezbářská ornamentální na obou oltářích jest lepší figurální.

Ve výklencích zděných sochy sv. Prokopa, Vojtěcha, Floriána a Isidora, lepšího provedení.

Obrazy sv. evangelistů na plátně jsou bezcenné.

Kaple ozdobena na klenbě malbou vztahující se k Matce Boží; na prostředním obraze nápis: SVB TVA PRAESlDlA CONFVgIVNT

' ,v ý

/ —.'v'.. .. .. .    ^

KfcsflBlÉP# '--n "5ÉÉPBB

yl • -5    '    - i

i®

ati

mm

:|

f : -

.|i;

. M

f    s v*.-"- ^Sjí

■í'. íí. rif

ES

íSSU

J*S&f

Ť.V¹

w »*

ViíS

•i

17

'.' •• mě

%V>‘f

'-V

, - : <•

■^1 /.$i.

/ari

řv /    '

M~' •    ‘

A.

A V; #É

■.v*.

Tx - I Í4 J •, I V; T'r *! -! >, 5 ■- i

Obr. 178. Netoiice. Kostel sv. Václava. Kožené antipendium u Mariánského oltáře.

sanCta Mater et VIrgo senatVs et DeMIssVs hVIas po-

PVLVS NETTOLICENSlS. Vmalém obrázku nad hlavním oltářem čteme v knize zobrazeného tam světce: IOANNIS Christophorus ANNEIS 22. Aug.

jenž oltář štafíroval.

Při vchodu do kaple po pravé straně zazděna kamenná deska

1729.

s nápisem:

SEPVLTVRA PROSOPI7E BENIDKORVM DE VEVERZI ET MISLETINA 1608.

Do roku 1884 kryla tato deska hrobku v kapli, která při posledním otevření téhož roku (podle udání f P. J. V. Truhláře) obsahovala 4 rakve: prostřední s kovovou tabulkou a nápisem: Hier Ruhet In Gott die Wohlgebohrne Frau Magdalena v. Widtmannin, Verwittibte von Kurz So den 20. Februarii A. 1753 Jn Gott Verschieden. Na druhé rakvi byl nápis:

P. SIMON KRENEK D. 23. APRÍL A. 1775;

třetí rakev bez nápisu; na čtvrté nápis: LÉTA PÁNĚ 1761 DNE 1. OK-

tober. V, Panv Vsnvl Slowvtný Mvž Pan Václav Domi :

SCHKYRE “BÝVALÝ PRIMAS ZDEGSI . MlESTA NETTOLIZ.

WM

íĚI

,■1.

Bs

Obr. 179. Netolice. Kostel sv. Václava. Znak Holczšporarů v okně.

V    okně kaple spatřujeme malý terč se znakem Holczšporarů (prům. 0-18 X 0'I9 w) a nápisem: VINCENS. HOLCZSSPORAR . . Z HOSSTEGNA : NA SWIBOZICH . A WOLBRAMEH . ZIOFIGE . HOLC-ZSSPORAROWA . Z HOSSTEINA . MANŽELKA . TEHOZ PANA NA HOLC-ZPORARA 1608. (Viz obr. 179.)

Inventář:

V    sakristii obraz P. Marie Kralodvorské z r. 1754, s něm. nápisem, bez ceny a obraz sv. Alžběty s P. Marií (0-67 x 0-90 ni), méně cenný.

6 cínových barokních svícnů, 0-53 m vys., s nápisem

S.

BAR.

1752,

náležejících asi k oltáři sv. Barbory ve farním kostele.

i cínový svícen, barokní, 0-46 m vys.

1 cínový svícen barokní, 0-44 m vys. s nápisem: S N.

Před hlavním oltářem mosazná lampa prolamovaná, podobná lampě ve farním kostele, prům. 0-26 m, výš. 0-38 m, ze XVII. stol.

Na kůru v lodi 2 bubny s nápisem:

TIMPANA CONTVS B. V. MARIAE MI LOSA E BVDVICENSIS . ORD . FRA : PRAEDICATORVM R. P. FRA : CONRADVS PROCURAVIT * 1655.

yyi

Velká věž, během století několikráte přestavěná, jest kryta vysokou jehlan co vou, římsou přepaženou střechou krytiny kůrkové. Podle zachovaných vyobrazení — z r. 1686 — byla věž v nejhořejším patře brázděná a střechou jehlancovou kryta. Na vyobrazení z r. 1749 na stropě v lodi měla v nej vyšším patře po dvou oknech na každé straně a byla lucernou formy cibulovité zakončena. R. 1719 věž dole se-sílena a nahoře zvýšena; dnes jest úplně zděná. V průchodu přízemním zazděny jsou 2 náhrobní žulové desky, z nichž na jedné nápis: f SEPVLTVRA MOLLERIANA AB Ao 1625; měří 1-70 X 0-62 m, na druhé, protější, velikosti 0-91 X 0-70 m, lze čisti pouze: Hier ruhet in Gott.

Ve věži visí 4 zvony:

1. V e 1 k ý, průměru 0-91 m, šikmé výšky 070 w, kolmé 0-63 + 0-I5 m koruna, u koruny s nápisem:

i¹

HANČ CAMPANAM HAEREDES DEFVNCTI DNI. WENCESLAI POBRZISLC QVONDAM PRIMA-TORIS NETTOLICENSIS 1730.

DEO VNO ET TRINO B. V. M. S.

Obr. 180. Netolice. Kovaný kříž u sv. Václava.

IOSEPHO S. WENCESLAO ET S. DONATO DEDICARVNT ET FIERI FECERVNT A MDCCXXX. (Přelil v Budějovicích Pógl.) Na plášti reliefy sv. Michala, Václava, Josefa a jiného svátého.

iy6

2. Zvon prostřední průměru 074 m, šikmé výšky 0-55 m,. kolmé o-6o + o-io m, má na plášti relief Krista na kříži a nápis:

FVDIT • ME • IOSEPHVS ■ PERNER BVDVICY - 1783

nahoře dekorat. pásek, dole. fest ony.

T>

If

■m

Obr. 181. Netolice. Podobizna faráře Jana Ig. Weise ryt. z Schlogenhau.

3.    Malý zvon, průměru 0-54 m, šikmé výšky 0-385 m, kolmé výšky 042 w, s nápisem: IGNAZ HILZER K. K. HOFGLOCKENGIESSER IN WI NEVSTADT 1871; uprostřed mod. gotických a barokních ornamentů; na věnci nápis: Chvalme Hospodina.

4.    Na umíráčku v okně, těžce přístupném, 0-20 m prům. a 0-16 m výšky, u koruny nápis: .... MARIA PLENA 1746 a na plášti archa Noeova nesena anděly.

Na hřbitově: barokní kovaný kříž železný, z XVIII. století. (Viz obr. 180.)

Před vchodem na hřbitov KALVÁRIE, jíž kamenné sochy P. Marie a sv. Jana jsou starší (XVIII. stol.).

FARA. R. 1637 sbírali občané na novou faru. Znova vystavěna v letech 1840—3. Je tam 8 podobizen farářů; mezi nimi Jana Ignáce Weise ryt. z Schlongenhau a jeho choti; byl tu farářem r. 1641; ona vstoupila do kláštera; darovala kostelu pacifikál a stříbrný kalich pozlacený. Obrazy měří 0-62 m x o-8o m. (Viz cbr. 181. a 182.) Mimo to obraz

?.j '

iTf

-4'ú

--

■■

V#'

■'■/AS- '

•4,

U

wmm

i®

IVA

*í«f

■v,.

,,

■Mř$

- '

■ - -1

4* jíAk.

'    -    ' ť,

9 V )

SvL

li

- %r-

'Tm

il

Obr. 182. Netolice. Podobizna paní Weisové z Schlongenhau.

fundátora kaplanství, Václava Prayera a jeho ženy Zuzany z r. 1745, arcibiskupa Mayera z Mayernu, Josefa Krause, děkana Netolického 1822—42 od Friedr. Reindla a obraz vousatého muže, čtoucího v knize a pohlížejícího na lebku-s nápisem: SIVÉ COMEDO SIVÉ BIBO SEMPER DVLCIS-SIMAHžEC VOX SONÁT IN AVRIBVS MĚlS SVRGITE MORTVI ET VE-NITE AD IVDICIVM 1585. 0^37 X 0^47 m, na plátně malován.

Kniha pamětní (matrika) od r. 1656 a Liber Erectionis z r. 1760.

Mimo náhrobky ze sv. Jana a obou kostelů, jichž architektura sáhá až do XIII. stol., nezachovalo se v městě ničehož, což by svým zevnějškem poukazovalo na stejnou neb i mladší dobu do začátku XVII. stol., v které r. 1619 o druhé neděli po sv. Trojici vojsko císařské pod velením Dampierovým vypálilo a spustošilo město tou měrou, že mimo školu, kostel sv. Václava a sv. Jana celé město popelem lehlo.

[gm

Obr. 183. Netolice. Náhrobek z bývalého kostela sv. Jana.

Bývalý KOSTEL SV. JANA sahá svým původem do XIV. století. Kamenná deska, založená před kamenným sloupem sv. Anny vedle Jana, je podle tradice z téhož kostela; jest necelá, i-88 m dlouhá, 079 m široká a má po jedné straně nápis: DO. M • C • C • C • XL • V • OBI

¹

Nedaleko kostela sv. Václava.

rl

JJ

c---S—»j

ÉR

r.

Obr. 184. Netolice. Kaple sv. Jana ze stropní malby 11 sv. Václava, žebro z klenby u sv. Jana.

t. j. 1345. Kaple zrušena za cis. Josefa II. a odprodána dne 2. července 1788 Janu Akcentovi. Podle stropního obrazu v lodi sv. Václava z r. 1749 skládal se z krátké lodi s lucernou hruškového tvaru na hřebenu a presbytáře, malou vížkou zakončeného. (Viz obr. 183. a 184.)

Bývalá KAPLE SV. GERTRUDY založena r. 1754 od poustevníka Jakuba Sýkory, zrušena za cis. Josefa II. a odprodána 2. července 1788 Marii Havlínové; slouží nyní privátnímu obývání. Záležela ze dvou polí, českými plackami sklenutých a půlkruhoyé apsidy, taktéž sklenuté, jakož i přistavěné sakristie, v kteréž jest studna. Při čištění jejím nalezeny na dně peníze, hlavně z doby Marie Terezie, asi obětiny za zázračnou vodu do studně házené.

Na hrázi rybníka ,,Mnich" stojí kamenná SOCHA sv. Jana Nep. z r. 1746, umělecky bezvýznamná.

Na náměstí proti radnici#SOCHA sv. Jana Nep. s 2 andělíčky, svítilny držícími a medaillonem Panny Marie s Ježíškem. Podstavec z hrubo-zrné černé žuly nehezkých forem, socha svátého a andělíčků z bělokamene, medaillon z pískovce práce lepší. Pod kotvou na zeměkouli nápis SlS LUX & DUX NETOLICENSI UM, poukazující svým chronostikon na rok 1746; vysvěcena byla však podle pamětní knihy 1738. (Viz obr. 185.)

Na cestě z města k Petrovu dvoru u stodol stojí zděná KAPLE bez zvláštní výstavnosti, v níž visí obraz 14 svátých pomocníků, slabšího provedení, z 1. polov. XIX. stol.

Na plášti Boží Rodičky jsou písmena V-H-A-E-A-F-P-A-A E-H-V-I-M-V-A-E a pod ní nápis:

IN GREMIO MATRIS SEDET SAPIENTIA PATRIS.

4/1

ti?

V.

i:

IIP

■Hni

Obr. 185. Netolice. Socha sv. Jana na náměstí.

Na cestě k Hrbovu mezi Mnichem a Podroužkem zděná KAPLIČKA kP. Marii Cellské asv. Ondřeji s nápisem A 1841 I. Š., bezcenná.

Zachovaly se nám 2 starší pohledy města ve spojení se zámkem Kratochvílí z roku 1686, chovaného v zámku Krumlovském a čtyř stran náměstí, kreslených od Gamsenberga r. 1786 v majetku poštmistra J. Miigo. U porovnání jich s nynějším stavem seznáváme pozvolnou změnu náměstí po tři staletí.

Výstavnost města po zkáze jeví se nám na obrázku z r. 1686 při hlubokých úzkých parcelách a šindelovém krytu nej jednodušší; jen málo

budov vyniká úpravou lepší, připomínajíc nám štíty a attikami s cimbuřím dobu 16. a 17. věku. (Viz obr. 186.) Avšak i tyto sporé architektonické známky po většině nám zmizely, tak že mimo loubí jedině tyto budovy nám dobu onu ještě dosvědčují: Na náměstí čís.^.32

W*.

■Um,. <

Obr. 186. Netolice. Obraz města od Jindřicha de Verle z r. 1686.

M,

I*#..,-’

MMPMH

sžža

mm

iBK

Srí, "

_ -TUP!

té*

Z'

min

mi

V. .

s renaissančními kovanými mřížemi železnými (viz obr. 187.), čís. 81 s kamenným ostěním vrat profilu got. a čís. 248 s renais. kamenným portálkem a štíty, dále měšťanský pivovar s podobným kamenným por-tálkem, nad nímž umístěn ve věku 18. malovaný znak městský s obrazem P. Marie a s nápisem ne zcela čitelným: In mlserla sVCCVre nobls Maria ES DATA VRBÍ PATRONA. (Viz obr. 188.—190.)

(1

*1

i

11

m

stoč

>-

i'. A

1

*

!

:

I

■

PZ

SíSM,

m

1

i

li

9E

Mi

MBS;

m

w

5

li

m

$><*■

3.

*4.

3

-Ti

5Tc,

'

m

j£2

■-~s%

&\y

cn

m

w ¹

V j

ř

fí <r

Ť

m

*

%

>\

/

kr

k

Sk

SX'

>

I

“i*

v.

■

Obr. 187. Netolice. Kované železné mříže na domě čís. 32.

- w

Obr. 189. Netolice. Klenba přizemní v starém měšť. pivovaře.

t\

i

-..

.

-

I

:

’

f

:

Obr. 188. Netolice. Starý měšť. pivovar.

a .

„

I

*:V

S:

ÍÍ

1

=n ,|

j

;n

w *

mm

Obr. 190. Netolice. Klenba přizemni v starém měšť. pivovaře.

!;

m

' ó

i.mm

■

V-®

ti

f

U

*^S5W*»psa»w^,,

Wl

: -í

Mlýn Ziegrosserův č. 219, starou mlýnicí a pamětní deskou na přestavěném obydlí umístěnou, znějící: Letha Páně 1663 10. Julij den Swatých sedmi Bratrův tento mleyn od powodně stržen byl. Letha pak 1664 zase nákladem obce zdegssi gest wystawen. Pan Bůh od dalssi sskody chranitj racz.“ a konečně nepatrný přízemní šindelem krytý domeček Lešetických č. 158 na Starém městě s letopočtem 1556 na štítě. Poslední svědek tento jest důkazem, že jen tenká vápenná vrstva tají nám pravé stáří podobných, do stejné doby zpět sahajících budov. R. 1566 postavil Vilém z Rožmberka (u masných krámů) v nynější Lhenické ulici pivovar; patrně jej stavěli Vlaši Alexander jinak Ondřej Vlach z Lomnice, Alexander a Pavel

ýíij'1

liMia

rfpj=l

ilhLLUL

tl

A'■

Obr. 191. Netolice. Masné krámy r. 1899 zbořené.

delFAqua a Jan Bernart z Voltelina. Když roku 1596 Petr Vok z Rožmberka městu vrátil právo váreční, postaven nynější pivovar v obecní ulici. Roku 1619 shořel; v letech 1696 a 1720 přestavován. Roku 1643 postaveno 12 masných krámů, 1899 zbouraných (viz obr. 191.), a 1671 založen ve staré faře Svato-Václavské špitál, který v poslední době nahražen budovou novou. Roku 1579 založen Netolický dvůr, a 1774 sníženo jeho zdivo. Při porovnání pohledů Gamsenbergových (viz obr. 192. a 193.) s obrazem z r. 1686 a nynějším stavem náměstí shledáváme, že strana obrácená k západu zůstala po celé století neporušena a teprve v době novější jak přízemní budovy s dřevěným loubím tak přední část radnice ustoupiti musily novostavbám. (Viz obr. 194. a I95-)

■

■jdtfJfcÍMBgSŽa

jjr1

" .    - .v

Í«B W El :

r— !^n

- m •

B «K

\

5Sv5*a

■

§jgS|

ííšS

. ,

• m

■n;

'Jdur *ar

♦

i

m

ÍÍ*^t-

|lp

i:

■ «*

■

§&«:*«

JL*~~

|0

agy pis

.

3>

r-,-„nn.»jlr..i^a«

mm,»»■«.,■■■«!

■ ■ d&u

........................

1

-

An

A

Mm

;JfSa#

um

tl

■ i •

r.fst

.*

i

.

Pl ; W

au »

• \

->'?'/•* %wý Š_.??2í!;

J:iU;

fet’ íi

Obr. 192. Netolice. Čtyry strany náměstí. Kreslil Gamsenberg. (Nahoře strana jižní, dole východní.)

~

' -:5\-

V • ‘

i asm

T% \

ř \ i- . . .y 1

EL

\f.m %.

TT

«»*»8+ij s

i-Z:

f a

F^FrV^

# v"U h

=5

?v

I ňi.

f

4

gHHM

■

1

1?

:*f

(M

' 1 I M ..Ji..

i a lliiii 3-31.1 i

⁷ |HHIjiBHII|Hj|k|^^

'!

I

£\P

It

,K

,    1.. iv_ **    >'

H

í n

v,

3

1

iíJt:

;

““    w«>

m* .

ír %■#«*“ I

fy* <«m]

«■

Rei -Fj

I ■

grgW Fn 5^

i

i-j

*- • -{-fjyjiínižth

te.

7 !

ÉÉ|

i,ě

FE¹

«=ffl

i

i

“• ts»^e

m

..-..". n®

Obr. 193. Netolice. Čtyry strany náměstí. Kreslil Gamsenberg. (Nahoře stana severní, dole západní.)

JL^

*jg

fa™

11 m 1 r.: S TTíl.iIfffi:

II lig

II.. j

LHJ

IIÉH

H ’í.

-T,

¹ #1

rrři^

II) II Ml

*!

f-*i

Ta j li

fil

L.1.IJ

TWI ■ I

sil

SjjsSjyyyE

■i

:!¥

giTíj

52 sSBWtř- ■*« já

Im^HhhHhhB

Obr. 194. Netolice. Dnešní náměstí. Severní a západní strana.

2g

"‘Vjuášfc*- ÉSBill

¹ ÍK~ <>*I

MgH' ■»***!*    -':i

<r

nfwříSřSiSi®^^

tě

-&8fr±S

....

Obr. 195. Netolice. Dnešní náměstí. Východní a jižní strana.

186

Ze strany k severu zachoval se pouze dům Dr. O. Kudrny (č. 248) jak s loubím tak i se štíty bez závažných změn; sousední dům s vysokým renais. štítem přestavěn úplně; totéž platí o vedlejším domě, někdy soudu, který vynikal také štíty renaissančními; za doby Eggenbergů byl přestavěn,

mm

aifii

~Ý*i

1#

■-!m

Obr. 196. Netolice. Kašna z r. 1677.

-u¹ ■

I.. ■■

>'S -rů-

StVrl

fc-'

<4’3

M"

Ebir

mm

mm.

íl

mm

-j

fřjgf.

j i*

li**

Wi

m

AW' 11

; n

jí

i-

-A

Ptrí-’

'■ Í2L.TM

l*í

KU

při čemž fa£áda pozměněna, v nové době pozbyl však nejenjštítů, ale také loubí. Ostatní budovy i s masnými krámy úplně zmizely; masné krámy, jak výše uvedeno, v r. 1899, vedlejší tržnice již za doby barokní.

Strana k východu vynikala ještě r. 1786 na levém rohu renais. budovou o dvou štítech a loubím, se sgraffitovaným kvádrováním; podnes zachovala jen loubí. Ostatní budovy až na jednu měly loubí dřevěné, které později změněno ve zděné, klenuté neb úplně zastavěno; povšimnutí zašlu-

hují ostré oblouky dvou budov. Strana k jihu až na budovu pravého rohu (čís. 81), kde zachovalo se ještě zmíněné kamenné ostění vrat a také jednoduchá šindelová střecha, byla značně přestavěna, ačkoliv tato strana jest jediná, kde se zachovalo po celé délce loubí. Štíty levých domů, pozměněné

----------- ......... —r-

. Ji

I|

:á

••

í:<

iídjtctnrcc SjSfUtá.

i- *5 A- iC . pcOCv

Obr. 197. Netolice. Sbírky měšťanské školy.

v době barokní, v naší době úplně zmizely a namísto jednoduchých přízemních domů s dřevěným loubím vstoupily asi brzy po r. 1786 stavby dnešní.

Kašna z r. 1677 uprostřed náměstí doposud stojí. Sloup objat mušlovitou mísou a zakončen čtyřmi delfíny, vodu chrlícími. Na podstavci sloupu letopočty: NOWA 1677

R. 1792

R. 1825, podle městských účtů práce kameníka krumlovského, snad Jiřího Plánského. Kámen

R. 1780.

188 dovezen od Červeného dvora u Chvalšin. Vodárenskou práci provedl Stadtlbauer z Frimburka; pranýř však zmizel. (Viz obr. 196.)

Sbírky.

V měšťanské škole: Střepy z pohřebiště na vrchu sv. Jana; železné podkovy různých velikostí, kachlíky z hradiště Sedleckého — viz Sedlec. (Viz obr. 197. a 198.)

■v •<

weg&&

I!

*

K:

Ml

r>

■i

S?

*ÍI A

mý' ’T:

fJn

' J

É..... I m:

Obr. 198. Netolice. Sbírky měšťanské školy.

-> Quolfingrové ze Sleinsbergu: Obraz Panny Marie s děťátkem na plátně, v oleji slušně malovaný.

Jos. Miigo, poštmistr. Různé cínové nádobí: konve, mísy, talíře, konvice kávové, hlavně ze začátku 19. a konce 18. století; majolíkové talíře: bílý s prolamovaným okrajem a modrou okrasou se značkou ,,Neu-mark"; bílý s    prolamovaným okrajem a modře kreslenými květi-

. námi se značkou KQj ; bílý s červeně barevnými květinkami se značkou: hlubší,^vlnitá, s modře malovanou ital. krajinou uprostřed, bez značky;

h°

malovaným okrajem a různo-, tentýž se značkou H; mísa

mísa stejné velikosti a formy, avšak s modře malovanými květy, bez značky; 2 mísy téže formy vlnité, po kraji modře malované květiny, uprostřed kostelíček, bez značky; menší nůž, silně ubroušený, se značkou na oceli; modlitební knížka: „Růže duchovní Pro osobu ženskou Líbeznou Wounij wydawage a dussi krzestanskou k Pokanij obczer-stvuge.“ AMA. HORKOVA. Pravidelně psaná, obruba barevně provedená lidová (18. stol.?) vázaná v černé kůži s dosti bohatými tlačenými okraji zlatými a zlatou ořízkou; 4 akvarelové pérokresby: pohledy na všechny 4 strany náměstí Netolického; od Gamsenberga z r. 1786; pergamenový diplom udělení predikátu netolickému měšťanu, Pavlu Spinckho von Helffen-thal r. 1649 od cis. Ferdinanda III. uprostřed se znakem malovaným (německý); pergamenový diplom témuž od purkmistra a rady městyse Bavorova ze dne 17. máje 1647 (český); pergamenový diplom témuž od Ondřeje Segre-gory, rady krumlovského knížete z Eggen-bergu, z r. 1641 (český); pamětní kniha rodiny Mollerů, roztrhaná necelá, obsahuje příběhy Netolické; první záznam počíná r. 1652 (česká).

QQ

Ks/

na

i jíS

v©

Obr. 199. Netolice. Nejstarší městské rychtářské pečetě.

Na radnici'. Majestáty královské, stvrzo-vací listiny Schwarzenberské, týkající se ce-chovnictví; pečetidla městská a cechovní (viz obr. 199.—201.); cechovní prapory z 1. pol.

19. století, jeden z dob Eggenbergů; kniha pamětní ze začátku 17. stol.; trhová od r. 1683

a svatebních smluv od r. 1656; archiv, uspořádaný Dr. Ot. Kudrnou (od r. 1623), 7 truhel cechovních z 18. stol. se slušným kováním.

Dr. Otokar Kudrna: bohatá sbírka starožitnická zvláště lidová, která má býti základem budoucímu městskému museu; z doby prae-

historické: velké množství střepů popelnic, zejména 1--r - *

24

z pohřebiště na ,,Jáně“; stavební: 2 kusy žeber z bývalé kaple sv. Jana, z hlíny formované, pálené, formy: ý různé hliněné, polévané vázy štítové z 18. a 19. stol; zámky obyčejné a visuté, klíče staré; nábytek: kabinet s malými zásuvkami, na nichž vymalovány krajinky z 17. stol. Šatníky, prádelníky, sekretáře, zasklené skřínky, truhly a pod. vykládané z 18., hlavně z 19. stol., almary malované, lidové; zbraně lovecké: pušky různých tvarů a firem (Marcus Zelner in Wien, MARTIN US HAVER 1681, MW. PISCHOF IN WAIDHOF, Friderich Burkard in Prag, Woitta); meče rýhované, hladké a ornamentované, rohy kostěné; zbraně vojenské: pistole a han-džáry bosenské, píky; nádobí maj olíkové: modré a bílé malované talíře české lidové, prolamované talíře z českých továren v Dalvicích, Vra-

=SÍ*£i

"W

Ta

P^J

\h

ásm^

. j,'Jífr /f */j ř- ■

fi

'vfeJP

fc*

; li,

ji

ri

fágSi

vji

Bř

'J

jí

mu

ř'.

§jggi

mm,

mi

ÉWrí'

'W%

im

192 nově, Klenci, Pajreku, Wrtby vTýnici, Holiči, Praze, Eichstáttu, Novotným Stará role; nádobí cínové: džbány, konve, svícny, mísy, talíře z 18. a 19. století, mezi nimiž cínovou mísu se znaky české koruny, českým lvem, orlicí

moravskou, Slezska a obou Lužic a značkami _ .__ q O O Cv

Hodiny: skvostné stříbrné a zlaté kapesní \y v/ o ' O *0

tr

r-

ii

mi -M,

i.W.i I >21

m 4

Ifl, m ■

“|fl «

^ K

r.

/* i-i •sát

mm i¹

‘.Sk

mM

Ffi

L-

Ur

m ‘

rs 4 ti#,

i -r

4!

•i

K\

nyl

Obr. 202. Netolice. Řezba: Kladení Krista do hrobu.

hodinky signované: Joh. Sigmund Riepolt, Regensb., druhé s empir, stříbrnou okrasou na email, ciferníku od Ant. Retticha Wien, stříb. hodinky od . Girardier, stříbrné hodinky — budíček — od Berthouda, stříb. hodinky s 8 ciferníky od Josefa Sallis, hodiny stojanové ze zač. 19. stol. a hodiny ■ selské.”— Obrazy: Madonna Celská na plátně malovaná se znaky I uherským, polským a francouzským, pověřená pečetí 53 : 45; svaté

obrázky na skle malované, lidové; obrázky voskové; starší obrázky náboženské. — Drobnější předměty: kostěné: hřebeny, šachovní figurky, dýmky, dudy; kovové : část románské kaditelnice nalezená v poli u města, kovové lucerny, svícny, moždíř z r. 1699, mosazné váhy 1758, dřevěné : kolovrátky, roubíky řezané a vykládané, dekorované lidové formy, hole; řezby náboženské: řezba kladení Krista do hrobu 65 : 75 ze 16. stol., prý ze Selce, původně však zajisté odjinud, povětrností velmi sešlá, Sv. Antonín (viz obr. 202. a 203.); knihy: 4 svazky postili M. J. Husí a Epištoly neděl Mistra Jacobella, Normberk 1563—4 s dře vory tinam i; Biblij czieska v Benátkách tištěná 1. p. 1506; Wacslaw Szýcha Saused w Miestie Hradisstij hory Tábor 1. 1612 začátek a konec psán, dřevorytiny, illum. iniciálky malovány; bible česká z r. 1771 nákladem dědictví sv. Václava, s dřevorytinarri; missál kusý (schází začátek i konec) ze zač. 16. stol. v staré kožené vazbě s mosazným got. kováním; nebeklíčů velkých a m alých v mosazných deskách ze zač. 19. stol. 12; psané modlitební knížky z konce 18. a zač. 19. stol.¹); šaty a výšivky: pleny, sukně, zástěry, čepce, náčlenky, živůtky, úvodnice, koutnice, krajky, zlaté a stříbrné čepce, vše hlavně z okolí Netolického, pásy kožené vyšívané brkem neb vykládané hřebíčky, praštěnky, vydro vky, cylindry a šat selský vůbec.

■■■■

Obr. 203. Netolice. Řezba: Pokušení sv. Antonína.

Neugebáu.

T r a j e r 936.

Osada vznikla roku 1752 usazením dominikalistú. Roku 1787 vystavěna dřevěná KAPLE SV. DUCHA, jejíž stěny byly od země až na horu šindelem obloženy. R. 1788 zřízena lokalie a r. 1796—7 vystavěn nynější kostel, do něhož roku 1857 hlavní oltář pořízen.

fk

■;V

au

Obr. 204. Neugebáu. Kostel.

KOSTEL orientovaný jest prostá budova, třemi stranami osmiúhelníku zakončená, kterou půlkruhový oblouk dělí v presbytář a lod; i připadá na presbytář hloubky 5-40 m při šířce 9-15 m, na lod při téže šířce délky 18-80 m. Kůr, v čele na dvou zděných sloupech spočívající, prodloužen v době novější a podepřen dvěma dřevěnými sloupy. Nad kůrem dřevěná nízká věž, krytá šindelem jako ostatní budova. Sakristie přistavěna v ose presbytáře; veškeré místnosti mají stropy ploché, rákosované. Stavbu provedl Jan Hainz, zednický mistr z Rohrenbachské fary v Bavořích,. za vedení stavitele Vimperského Joseja Bindera. (Viz obr. 204.)

Nápis na vítězném oblouku: Renovatum est anno domini MCMVI poukazuje k poslední opravě kostela; vnitřní oprava stala se roku 1907.

Roku 1797 vymaloval varhaník malo-zdikovský Ignác Gerzick za 50 zl. na zdi obraz sv. Martina, který tvořil hlavní oltář. Nynější sloupový svědčí začátku 19. stol. Renovován roku 1907 a novým obrazem sv. Martina opatřen od F. Tomaska z Jindřichova Hradce. (Viz obr. 205.)

Stejné době náleží a také současně renovována jednoduchá kazatelna.

Dva poboční oltáře sv. Jana Nep. a Bolestné Panny Marie jsou pseudorom. slohu z let sedmdesátých a obnoveny taktéž roku 1907. Obraz Bolestné Panny Marie malován 1822, obnoven však v létech sedmdesátých; obraz sv. Jana Nep. jest nový. Varhany postaveny 1810.

Křtitelnice prostá; dvě kamenné stojaté kropenky novější.

Z inventáře připomínáme:

Monstrance paprsková, s mosaznou nohou formy empirové, jest jednoduchá, avšak dobrá práce z doby po 1800, vys. 50 cm.

•V

41V£

11 i

UA

í,i

m <ru ai

1:

‘f

•*#

van

Obr. 205. Neugebáu. Vnitřek kostela.

Staré ciborium mosazné, hladké, má nodus pozdně gotický, plaménkovou kružbou prolamovaný; v čtvercových polích čteme tfjmiSt,' na článcích horním a dolním maria 8 íjilf a maria 8 iljs; jest vysoké 0-20 m. (Viz obr. 206.)

I,

Matrika jest od roku 1788.

Pamětní kniha od roku 1787.

]/\\

Zvony: největší průměru 0-59 m, šikmé výšky 0-42 m, kolmé 0-45 4- o-io m koruna, má ornamentovaný pás u koruny a na plášti reliefy Neposkvrněné Panny Marie, sv. Martina a znak zvonařský s nápisem: JOSEPH PERNER IN BVDWEIS 1844;

prostřední průměru 0-47 m, šikmé výšky 0-35 m. kolmé 0-38 m, u koruny got. ornament a na plášti nápis: TEMPORE QVO JOSEPH US FANTA ERAT PAROCHUS IN NEUGEBÁU REFVSA SUM AB A. PER

Obr. 206. Neugebáu. Staré got. ciborium.

NER ET FILIO BUDVICII ANNO DOMINI MDCCC XCIII; na druhé straně pak sv. Matyáš s nápisem: SCT. MATHIAS ORA PRO NOBIS;

196

malý prňměiu 0-39 m, šikmé výšky 0-28 m, kolmé 0-29 + 0-07 m koruna, má u koruny rokokový ornament a na plášti znak zvonařský s nápisem: JOHANN ADAL : PERNER IN BUDWEIS 1830, na druhé straně pak relief Bolestné Panny Marie;

n e j m e n š í průměru 0-23 m, šikmé výšky 0-17 m, kolmé 0-18 m, jest hladký, bez jakýchkoliv nápisů a obrazů, jedině na dřevěné hlavě vysekán letopočet 1889.

Obora

viz

Petrův Dvůr.

Ves roku 1579 založená.

Pečnov u Husince.

11.

W o 1 d ř i c h, Mitteil. der anthrop. Gesellsch. Wien XXIII

Před 25ti léty nalezen na jednom poli hrnec (popelnice?), v němž prý bylo mnoho kovových — ne železných — kroužků, které byly pohozeny. Místo nebylo ničím nápadné.

Petrův Dvůr (Obora).

211, 218,

Woldřich, Mitteil. d. anthrop. Gesellschaft Wien XIII., 15, XIV.

219, 225; Pí č III., 1, 356.

V lese Třebánka mohyly se střepy, popelem a uhlíky. Stávala zde ves v 2. pol. 16. věku svedená; střepy s nečitelným nápisem, svědčícím 14. věku. Na stříbrném vrchu žárové mohyly z hlíny bez milodarův. Nálezy uloženy jsou v Ohradských sbírkách na Hluboké. (R. 1897 nalezeny tu brakteáty z 13. stol.) V lese „Doubrava" oválné hradiště s přirozeným svahem k potoku Mastnice. Z mohyly „Pařezí" bronzová spirálka ve sbírkách Ohradských na Hluboké.

PETRŮV DVŮR připomíná se již roku 1378 v emfiteutickém d žení Svatomíra z Ivnín. 1743 vyhořel a znova postaven. V 18. stol. v jednom pokoji zřízena kaple; po jejím zrušení oltář a stolice přeneseny do Kratochvíle. Při stavbě pivovaru nalezli plechovou krabičku s dukáty ze 17. stol. (Geldernskými, Norimberskými, Anglickými, Frieslandskými, Slezskými, Utrechtskými, Zeeland^kými, Zevollskými, cis. Zikmunda 1433—1636, a groši krále Filipa IF španělského z r. 1571.) Též objeveny při tom pedzemní chodby.

Na poli ;,Š v a m b e r k“ pod Petrovým dvorem nalezen dukát Ladislava Pohrobka.

„SCHWARZENBERG" DVŮR, v 1. pol. 18. stol. založený, kdež stávala ves Šitice, v 16. století pro oboru svedená. Nalezeny tu české denáry Bořivoje II., Vladislava I. a Soběslava I. a II.

Podeřiště.

Sedláček, Hrady a zámky VII., 159; Method XIII., str. 33.

Nad. mlýnem zdvihal se v dávných dobách na skále HRAD PODĚ-HUSY, po němž se nezachovalo mimo prostoru 40 kmků dlouhou a 34 kroků širokou ničeho. Stopy bývalých zdí zanikly úplně. Hradiště nazývá lid dosud ,,na hradě". Povstaly v 13. stol. jako majetek pánů z Rožmberka. Roku 1421 jich Žižka dobyl a spálil. Roku 1481 prodány Petrovi Kořen-skému z Terešova, r. 1548 jako pustý zámek Janu z Malovic, kteiý je připojil ku Dřítni a tak se dostaly k panství Hlubockému. Klíč někdejšího hradu nalezený 1883 (?) jest ve sbírkách knížecích, v ,.románské komoře" hradu Krumlovského.

Nedaleko vsi Podeřiště po cestě k Netolicům: kamenný sloup s okoseným rohem (16. stol.). Na návsi zděná KAPLIČKA se střechou formy cibulovité, s letopočtem 1790 a za vsí, směrem k „Nové hospodě", na rozcestí do polí malá KAPLIČKA, s letopočtem 1752; obě bez významu.

Prachatice.

P a p r o c k ý, Diadoclius f. 201; Obraz Prachatic na mapě Hollarově z r. 1666; Tra jer 910; P. F r a n t. Sláma, Obraz minulosti starožitného města Prachatic. Doplnil Vincenc Šofferle 1891; J. M e s s n e r, Prachatitz ein Stádtebild, 1899; Archiv Český VII., 310; Dr. Albert I 1 g, Mittheilungen aus den fůrstlicli Schwar zenberg’schen Besitzungen in Siidbóhmen M C. C. II. XCI., III. 177, XV., 47 (Braniš), 268; XVI. 230; Bernard Grueber, Die Kunst des Mittelalters in Bóhmen III., 78, IV., 35, 87, 122, 123. Památky arch. XVI., 549, XVIII., 104; Dr. Jos. N e u-wirt h, Geschichte der bildenden Kunst in Bóhmen I., 524; Dr. K. U h 1 i r z: Die Rechnungen des Kirchenamtes von Set. Stephan in Wien, 1902; J. B. Miltner, Staré malby na domech Prachatických 1881; Sedláček, Hrady VII., 218; Jos. Braniš, Dějiny středověkého umění II., 117, 118, 138, 154, 160; Jos. Braniš, Obrazy z dějin jihočeského umění; Ad. H a u f f e n, Der Teufel in der Kirche auf der Fafade des Fíirstenhauses zu Prachatic, Mittheil. d. Deutschen XXXVII., 467; Wiener Bauhiitte; Podlá ha-Zah radní k, Pohledy na města z počátku 17. věku Jana Willenberga. Decanalis et coemetar. ecclesia Prachati-censis nec non Memorabilia urbis hujus, conscripta a Joanne Vencesl. Truhlá ř, catecheta Prachaticensi 1877; Deutsche Arbeit, 7. Jahrg. 1908: Dr. Gustav G e r s o n, Aus der Vergangmheit von Prachatitz, Edm. Kaltofen, Fine Darstellung der alten und neuen Gebáude der Stadt; Karel Peprný, Okres Prachatickv v Kórbrově Království Českém IV., 50; Friedrich Bernau, Rathaus und Stadtror zu Prachatitz (Studien und Materialien zur Spezialgeschiclite des deutsch. Sprachgebietes in Bóhmen und Máhren 1903, 538—576; Deutschbóhmen m Bilde, herausgeg. vom Vereine deutsch-bóhm. Kiinstler 1909/10; J. Sedláček, Děk. kostel v Pr. (Arch. Obzor X., 78—80, 86—90, 3 obr. a tab. 39—40.

Na staveništi gymnasia vykopán serpentinový přeslen, nyní v městském museu. Tam uloženy také tyto vykopávky: na Skalce blíže skály Sehillerovy na-

Trs

**/áH|-

■-&F

JJ'

Obr. 207. Prachatice

N

O)

začátku 17. stol. dle Willenberga.

';lI,^raw#&#T>

'0$r

l\

r iL

rjM

&//>»

®fo '\\

i#i'

-m-.

fM

'c'

iv

•I

mmrn

IBS

:J

#03

[.•»

'á

mí

\|££J

4iř

' / / Ibv v *

e*

SWTK

yL

IŠ]

a)

oJSI

!\

ŠVM

rT

15

\V

?JJ{

fy ^

* \v;

V* v

i a.

í¹.

‘X

v\

Li

rTF*-

jjr~ lT^f

JS

p:m?

'v,,y/:>ÁhE

rVV

~ ki

..*]

r's,~ :1L

Wm

jmm

mM>w''M

mm

\ ’'KJ] J

,'JB vl

'.»V

I '-J

V,

V*

iiV

NI

ra

-íit

M

BL.

\W/Y

lezeny středověké střepy nádob, kachlů, železných starých hřebů, podkov a různých jiných předmětů. Na polích na Skalce směrem k vrchu Šibenici našly se kusy skla a středověkých hliněných nádob k cezení; mezi Šibenicí a Starvmi Prachaticemi mosazný hřeben; na Staroprachatickýcli polích střepy hliněné; na úpatí hory

úa.i

■ ' .....w»j|3á.í ■ ■    ,    7 ' T'-

wmíi-    .. *.

- ,í

ířU

m -V.-v

-i®, ,    * ;

PR jJ

JL ' ' líl

Tli

C)tntt ^rathotilv.,

,1 onř&ottci hnut. . o m Haímronatu';

r.W^íůKTuríí.    $.ňÍCQflHptt řkmř

V^ni Ůunh: wm. (). iftUtClH Sfh ítf d.ůniiTuitnQÍiř.    J^uíKtnvtuý*

**- r'' ^ A. I«l lli    \ » - . U\ **l Vtifcíl _

Obr 208. Prachatice z r. 1670. Obraz na plátně.

Vejrovčice k Blanici, kde prý jest více hrobů, jakož i nad Strachotinským dvorem skleněné perly středověké.

MĚSTO Prachatice, pio svůj starý ráz Český Normberk zvané, patřilo již v ii. století kapitule Vyšehradské a tvoříc východiště zlaté stezky bylo důležitým obchodním místem, kde se clo vybíralo. Roku 1323 bylo od krále Jana za město povýšeno a potom také mezi královská města vřa-

*B»iS8š

•■■'-'-'-<é

S* '->V

■*'V    •

"-a.>..;;l

■?

i®

’mm

ags®* ^

. ’%:£: J*

í ,;4.    *" <**.*5

p-4    .; ~r-w -..;

'i^'. .    . ■>■......

-jsi

S:3@;

ive&Ř.

■4Sá

fE5i

••

ř«j

řa

IkÉ

'-ý

k-

»2l

|K

¹    w*á

■■-'.V'

WKJ

p;Vi

0:-

é.!’ ,: »»

ák \

Obr. 209. Prachatice z r. 1670. Zvětšený obraz.

t dl

■v.. :*

•V'

l!3

LV:

f‘1

j-;

fcSSSfc¹

jt.

li

je

•-v

SES

SÍT

Li

i?

i;

WiwL

i£

Wi

fesáBSlBrc^ $

isap . >,.__. £    ^ dssaajft. ďgpLx.. Iři ; ■

a:

X/r y yV;" ' ^ 0

•Sl''    ■

>: *U'-

[• i

.wKy 4*^3

ms&f

^ ‘ řĚ r^ĚOM

w    iA

* ^syk^íiřvijgi igf

í£»%

“íp*

■ - y^' 5á^ ^

á*-*

S)

as

i >•.

,    ■ **r

ÉŠ, ■

, vi.

ři

§=

r- :■>

děno. Byvši r. 1420 cd Žižky dobyto a spustošeno, sta¹^ se husitským. Po opanování města Buquoyem roku 1620 vrátily se Prachatice opět' k víře katolické.

ss

w-

« ■ í;.'

Obr, 2i 1. Prachatice za naší doby.

M:

Větší pohromy, které město stihly a na jeho tvářnost velký vliv měly, byly ohně roku 1507 a 1832. Dne 16. října 1507 shořely téměř všechny domy, panský zámek a kostel nedávno opravený, při čemž obě věže i se zvony byly zničeny. V celku mělo proto město i s opevněním ráz

202

i6. věku. Roku 1832 lehlcTi3j domů popelem a po ohni tomto výstupky domů do ulic, vysoké štíty a komíny odstraněny a malby průčelí zabíleny. (Viz obr. 207.—211.)

Město obkličovala dvojí mohutná z e d, již roku 1402 připomínaná; zevnější byla sesílena šesti kulatými, dílem čtyřhrannými v í ž-

<2

«?

•J

v- >

<?

"O,

1 cí I

t?

<í

<?

Vy

(w&m

■ý

169

Q.

<7

igm

••.....-■

wmim

mm

v«?Y?

fí

t?

3,

/gg

(f*

\L

ife,

w R

m*'

w:

Q.

‘v-

“ni

Obr. 212. Prachatice. Situace města s hradbami.

k a m i, zakončenými špičatou neb sedlovou střechou; vnitřní měla 8 takových vížek. Z tcho se zachovalo 7 pevných okrouhlých bašt (původně z příkopu měřeno) až 7 m vysokých.

Z jedné části hradeb a věže od čís. 133a k čís. 127 postaven dům naproti parku. První bašta východně od brány slově H e 1 v í t, náleží

k čís. 75 a dosud ve zdivu stojí; v podobném stavu jsou bašty příslušné k čís. 149, 146 a 137; bašta k čís. 154 jest z většiny snesena; bašty k čís. 142 a 133a jsou zastavěny a obydleny. (Viz obr. 212.—219.)

Vnitřní o h radní zeď zmizela většinou v přistavěných budovách, zevnější se ve velké části zachovala; zbourány docela neb na malou výši části: od dolejší brány počínaje k první severozápadní baště (k čís. 154), pak v klášterské zahradě (mezi čís. 146 a 142), od bašty jihozápadní (k čís.

gsiv::.

hml

ii

p|U

»#»-

■5

|||g|

.1 \y

iSř

mm

I~Yw

yj

w-

■f\

i! i

\\1

J

r—:

1 j

K-H-ÍH

Obr. 213. Prachatice: a) půdorys brány dolní Písecké, b) svorník s letopočtem 1527 z okrouhlého předhradi Dolní brány, c) štít s nápisem z Dolní brány. Horní brána, snesená r. 1859: d) půdorys spodní, e) půdorys vrchní, f) pohled vnitřní, g) pohled zevní, h) průřez.

133a) až včetně bývalé brány vrchní a na východní straně od bašty k čís. 75 až včetně bývalé brány nové u čís. 76. Přístup k městu sprostředkovala dvojitá brána dolní na jihu a horní na severu. Horní brána byla snesena pro chatrnost roku 1859. Nad ní stávala t. zv. Záblatská červená věž, již Záblatští musili r. 1524 z trestu za to vystavěti, že Zlatou stezku chtěli k sobě odvésti. Dolní ,,Písecká" měla v kamenu vytesaný štít s letopočtem nyní nečitelným 1493 a nápisem ^tgiílxmt (Ebiíalia; na svorníku rok 1527 a na dřevěných vratech 1643; štít i svorník jsou uloženy v městském museu. Brána skládá se ze dvou částí: z budovy vnější,

204 širší, ozdobné — a vnitřní, užší. Vnější brána jest 8 m široká a až k hlavní římse 14 m vys. a nad touto stříškou, výklenky a cimbuřím mezi čtyřmi óhrannými vížkami krášlena. Za takto utvořenou attikou skrývá se pultová střecha se žlabem upiostřed. První sklenuté a druhé až po střechu sahající patro sloužila k obraně a jsou na všechny strany střílnami opatřena,

f -i

I)

' ->

I -- ts

“sr«rr!

-•/-5

rť-J

¹

Mezi nimiž: Radostná česká neb svazek mirhy. Sepsaný od Jakuba Smetany ve vsi Vodici 1824. 11 : 17-5 cm, 358 stránek s malovanými inidálkami.

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Prachatický.

MHfHI

I; jf jf

Obr. 214. Prachatice. Dolní brána.

mimo to ku předu přístrojem k zdvihání a spouštění mostu; přístup k prvnímu patru vede po kamenných schodech a pavlačí z parkánu. Předcházela jí okrouhlá nižší hradba, mezi níž a branou umístěna celnice, strážnice a zvon poplašný. (Viz obraz Prachatic od Willenberga ze zač. 17. stol. a obraz v zámku Krumlovském z r. 1670 na obr. 207.—210.). Vnitřní brána taktéž dvojpatrová má střechu sedlovou, dělenou, prejzy krytou. Xad vnější branou s lomeným obloukem přestupuje na krákorcích zed hořejšího patra, na níž jest vymalován kůň Rožmberský, r. 1883 ne valně obnovený.

„ n r.w;w prvním.

Ilwei^wn^nuc imisiOTi^vv

* |i "

'-5-

1C»{

'í3?5 cfc

SHlf*

.4

i:‘í

SílSffc

áurr

.«■;

gfSr

rv_jy*£

hp:

I

;-i

■ lili

fWSSSJiSK'’"'.. ' ■ ’/    ' :

•P' P    P*j||

pT ' / ■

/;5»....

'/j7rrrz^.i

206

Nad ním vznáší se anděl s nápisem na stuze: Laudamus veteres, sed nostris utimur annis. Pod cimbuřím v malých výklencích koldokola vymalována jest pětilistá růže Rožmberská. Nad obloukem brány čte se nápis: FAMA

DabIt LaVros IVgIs. post fVnera CresCIt gLorIa rosen-SlS. DeCVS HOC PERSlSTET IN ^EVVM. V piůčelí zazděny jsou kamenné koule, které byly na město házeny. Též vnitřní brána byla pomalována, jak z prorážejících barev souditi můžeme, a to na straně obrácené

r>

■ Mg

, 1^

MJlUZ

R=

s.čl^íá’^,

«gm

iplifoMI H

sxSiáLil+r .* sfe .. 3

Hpaéš

SĚ^J^ĚjjĚtš

Obr. 216. Prachatice. Dolní brána z města.

k bráně zevní: Kristus na kříži s P. Marií a sv. Janem; nad nimi stopy znaku Rožmberského a Pernštejnského. Na straně k městu bývala také malba neb nápis, jsou však úplně setřeny. V obou branách dosud jsou zachovány otvory s velikými kladkami, přes něž zvoditý most a mříží se spouštěly a vytahovaly. Most zapadal v čtverhran, dosud zachovaný. Horní brána k Volarům, také dvojí, měla podle Willenberga na vnější straně okrasný štít renaissanční s kohoutem; vnitřní brána, výše jednoho patra a krytá jednoduchou sedlovou střechou, postrádala zvláštních architektonických okras. Nová brána, která uzavírala mezi čís. 75 a 76 nynější školní ulici, byla zbourána v polovici 19. stol.

Stl

4čsfc#»v,

!#4»

š2s

XÉt

a^,    »

íp*íéé:

RL;

,1

■ář

U?P

Í4í

Obr. 217. Prachatice. Východní hradby s baštou Helvítem.

i-

áM

■. r-i

Faicr*

mm

14

rSSKfcSSBK.

"^mK^yvej .    .. v

Wi^mtBĚĚ

4-

;v’

“ÍES

¹ s!

Ir

«* s

2D§

fi

|n#^%

♦ • s 1* ^ /•••    Š

V I

W.

,X

.ar

r J4

dSEb

is

aa

Obr. 219. Prachatice. Bašta k čís. i.ř9.

Do roku 1544 sahalo náměstí až ke kostelu a nynější poště; tehdy dáno dovolení k zastavění plochy nad kostelem a k žúšcní náměstí.

Xm

li

£•» ■

ti

__..^v.Vmí

*úÍJL« ‘

-íjO iwjf mj____

&gt ŘH,J; ■ *<£

S iH

! -i í sira

i®®*

y* c r~

% ipi

řTs

*x*

'a

ff

$ké v

**&»* W>!

i*w -v

in Prnrhrttiti. Anno -lítí i.

IX

p

tL

FT

ň

SUB!

wm h

A

m ■

3

Obr. 223. Prachatice. Krov kostela sv. Jakuba.

"X

/ X

v/

—-“jít’- - -..

2E

7

II

X

LjS \

iíO

m

X

x. 77

X

X

x

f.-&. ň

/s

i

v

i

#

Obr. 221. Prachatice. Půdorys kostela sv. Jakuba.

i!

tJ

AA

r........"*■

Ji jj

! ta

/.....-¹--

⁰⁹

irl

mů

ř'i“ •    /

i

,

ÍWl

sr

*%

ft

mi

fcf

Ák

^s>.

. iiá

sřt

|5    kw

!*    *sBw

ěJL

fciaSj

V*

tu

'>:j

■í

Ví

11

•^V.hW*

'mrnm&z

MMHf

J. , - ~

ž&jmm

Obr. 226. Prachatice. Kostel sv. Jakuba. Presbyterium.

ÉH

1PFFF1"

^říOCir^

" ' SPSS

flk;

H i

»=ř-

'li;

-1

Se.

..... f

li

Mtl™

—a_    b___

e' iffi

ii

í:;;

um

wm

i

j_

Tg

fr

íl

-\

ft>

'i

wm

■i**

|dt

[ 5K 3

HggÉlIS

r; ' ■

*a

f H

p* l'f~

T-

;i

iii

■mm

?iyr-

PWP

i- £.;

i-Í.T

Ri£

S£

* j-

• • ‘.r-

aul a

2jT?

JlilSiiíil

Rf!

[7

’ ....... " ^

i TK

r ’

Y'

ft' J

lis

Síla

:1

tl

pí

?> i

lÉÉ

as

I-

řk¹

,,

Ji q

-2L I

bw HmiMSťieg

!

V.'

o=r

/

TTTTTrr

{*

j

K crTŤfTrxm.

H

..

K «P~rm i i m

i

t c

Cl

:

y    ____

rr i i ! ITTT1 H

1

ř*

■

II

u.

►

I 1 II M I 11 1

’

*

r--

3

>

¥

•v_._

•

: 1

-

¥

m

v

m

ji

flint

■

Obr. 225. Prachatice. Průřezy kostela sv. Jakuba.

♦

”w

H

i 1

S3

....... — -

c-

'.NA-

i

;

i

v -v ■

1

-J

-r.-

- ...'......

------r- :►

;

:

: i

I

Ji

...

%

. :■ .

e/i

■

-

■ ■    T5

I

;

Na náměstí bývala kašna s nápisem: Tato kašna jest vystavěna k poctivosti obce města Prachatic nákladem JMtí. pro pohodlí člověku každému čistotu milujícímu, kteroužto za poklad a klenot sobě pokládá. Pán Bůh rač dáti, aby trvanlivá byla a tak vody její, jakž David praví, město obveselovaly. Mistr její: Ondřej Vlach Torniaka z Bondu, usedlý

Ilji

lil

il

i-

_K

=====

fT

| "1¹1!!

ri;J ;

jtlll

liM

iill

WF

fm

iiii

4Í1-I

H!EE=

-'~i .ti

'~P

T.

1'“

7v“

—LL

;:rrr.

Bii

—V.'.

=?

Slili

.... .. i .i

[MM

d-

Obr. 227. Prachatice. Kostel sv. Jakuba:

a) krákorce pod kruchtou v presbytáři, b, c) konsoly pro sochy v presbytáři, d, e) přípory s konsolkami v presbytáři, f) žebro s konsolkou ze staré sakristie, g) žebro z kaple sv. Barbory, h) žebro s konsolkou z předsíně portálové, i) hlavni římsa presbytáře, k) Hlavni řimsa lodi. I) Rohový piliř kaple sv. Barbory, m) Krákorec ze staré sakristie.

zdejší. Léta Páně 1582. Některých částí této kašny užito k stavbě kašny naproti poště a kus nápisu dal se čisti na stupních k ní. Na stojanu v kašně stávala socha spravedlnosti; odstraněna na šibeničný vrch. Po zavedení vodovodu do domů odklizena kašna: podstavci i se sochou spravedlnosti dostalo se místa v městském museu. Podstavec čtyřhranný, ze žuly vytesaný, má na jedné straně růži a pod ní v tabulce nápis: ANNO DNI 1583, na straně protější zase růži a pod ní v tabulce nápis: IAN MART. KVNDIK,

212

na straně třetí znak Rožmberský a na protější čtvrté straně znak městský. Socha Spravedlnosti z černé žuly jest hrubě provedena. Ostatní části kašny

s nápisem uklizeny jsou v městské ohradě. (Viz obr. 220.)

Před bývalou radnicí, nyní domem Geierovým čís. 5, stával pranýř z trestu od kameníka Altra r. 1537 postavený; byl odstraněn 1788.

-    - - -0, m

■ ji*'

i 'i! iii

.>

mgm

sn -___

Sil

II

ml 1

-v;

..........„>

váL

ýýf||;

f . ->>v •• ú

ř'

jfef " Ai

y -rSý

..

K3i£

WĚ

Obr. 228. Prachatice. Kostel sv. Jakuba. Sanktuarium.

Obr. 229. Prachatice. Kostel sv. Jakuba. Stolice v presbytáři.

DĚKANSKY KOSTEL SV. JAKUBA VĚTŠÍHO (viz obr. 221.-225.) jest jednoduchého půdorysu, má tři stejně vysoké lodi a nastaly obtíže při

zvýšení a sklenutí jich v 16. stol., když lod střední založena užší než presbytář a kůr mezi starými věžmi. Presbytář jest nejstarší část chrámu; zakončen jest pěti stranami osmiúhelníku a má jednoduché křížové klenutí o třech polích. Opěrné pilíře o 2 ústupcích stojí u presbytáře i u lodi. U presbytáře každý druhý v nej hořejší třetině postaven přes roh. Opěrné pilíře zakončeny štítky s růžicemi, které již scházejí, u čtyř pilířů lodi na straně severní zuráženi chrliči. Žebra klenutí v presbytáři vyvíjejí se přímo

A¹

.01

fe

ilĚ

mm

j&r/ /—

WĚk/%'i .^í/,> ■ f\

\

v*.-

%■/

ífy

'vŽlP

říž®

1 iw* r

' * to ¹

wm

Ni

V‘

JET

■uf

Obr. 230. Prachatice. Kostel sv. Jakuba. Sedadla v presbytáři.

z dříků štíhlých sloupků, z nichž 4 se opírají o zvláštní konsoly formy vy-kroužené sahající k podokenní římse, kolem presbyteria se táhnoucí, kdežto u šesti ostatních dříky sbíhají až k dlažbě. Ve výši římsy vyrůstají z dříků a římsy samotné konsolky jako podstavce pro sochy. Ve výši sbíhají se žebra do tří svorníků, z nichž první nad oltářem obsahuje hlavu Kristovu, druhý beránka a třetí poprsí sv. Jakuba. (Viz obr. 226. a 227.)

Po pravé straně vystupují nad bankálem 2 kamenné krákorce, na nichž spočívala ještě v roce 1604 — z této doby pochází obraz literátů s pohledem do vnitřku kostela — kruchta s varhanami, v poslední

214 době obnovená. Stejná kruchta stávala na straně protější, kde krom uvedeného obrazu trupy konsol a venku zrušené točité schody na ni poukazují. Okna gotická nemají již kružeb, neboť byly časem vytlučeny; postranní pruty jejich vybíhají do bankálové římsy. Křížové klenutí ozdobeno jest s každé strany třemi malovanými erby a to na straně levé: císařským orlem,

Mí

*1

flB?

w.

Obr. 231. Prachatice. Kostel sv. Jakuba. Loď s kůrem.

Rožmberskou růží a znakem Vyšehradské kapituly s letopočtem 1844 — po straně pravé českým lvem, jezdcem Rožmberským a znakem městským sletopočtem 1600. Na levé straně při zdi kamenné, ozdobné sanktuarium (viz obr. 228.) z doby přechodní z gotiky do renaissance, s letopočtem (nyní neviditelným) 1508, se štítonošem s jednohlavou orlicí na štítě po straně levé, kdežto po pravé schází. Kované staré mřížky uzavírají schránku. Na postamentu, silnějším středním a čtyřmi slabšími sloupky podepřeném,

3 reliefy z pískovce: Zvěstování, Narození Páně a Sv. tří králové. Práce jeví vliv německý. Po obou stranách presbytáře stojí dubová, hojně reliefy,

li

Sft

wň

m\

;i

h;

fl I

É

mwmm

i-

%| V.'¹

i i

BĚS!®!

m*

§!//

'i

srlHT

i -=?=?■'

■Ml

'l

1/

=■

f!i

3=1

=:i

====?;.7i

Ilji

iijpil

===

===.

HP

wmm

É®§

'Z;

Obr. 232. Prachatice. Kostel sv. Jakuba:

a) přípory v presbytáři, b) připory v lodi, c) vítězný oblouk, d) sloup z lodi s patkami pro zamýšlenou emporu, e) pás pod kruchtou.

anděly a vásami ozdobená sedadla, která sem byla dána z benediktinského kláštera od sv. Jana na Skalce v Praze r. 1785 zrušeného. Byla zhotovena roku 1711, kdy stála 700 zl. Při zrušení kláštera prodána za 20 zl.

li

~:

í* >. sMtns®

re

,||K

~WmlknL-

pí

11' ■ iiyy|

jí ;f' ^fcq|

,V>

ILá

*$$$» yo&it

■ -zMJk

li

II!

TO f d »

:i

53HE

OC,

Obr. 233. Prachatice. Kostel sv. Jakuba. Detaily klenby a svorníky v lodi.

kil

II

|l|

sO-

lil

kx :

jfÉ

j|i fj

l-J

hl

í l iji i i |

ř 1 ;

!»!( i;

jj M

I;

=1

■ i!

li

jšEpi

!li

'tm

11

■TT..M---;. —

==. =k'i

mjM

==5

MMrFplll

== . i .ulfrrrrrTř

El=>

Wm

||j j

- m - - A_UHB

;_iiží

li

W&m

WR

TT⁻

TTmTTTTTT íe=l

________________i¹! I 11 i⁵l I I lilii'

i?:;__________

o

•T *

F-v

1

ik .

m

Wj

mm

. /i

; > ?

>8

i

KS. •

■

|y-||

v

'>:«rm

IP

m

i

‘'i.¹

I

W

ffi«s

.

WH? ^

J.

J

.

• ___________:

1

m

p^ř,

í

¹

II

í!;

i

ť

,

i

F

I

ty

ll

1

1

m

gt

-: I

¥*■

I

Obr 235. Prachatice. Kostel sv. Jakuba. Předsíň s portálem.

■

mi

m

itllfl

m

1

1

1

I

I

§

as

i

1

1

i

i

I

m

1

i

I

i

f

I

1

X

I

m

m

■

*

4

-H-

m

2l8

Jakubu Černému, jinak Rataji, senátoru Berounskému; od něho je koupil měšťan a rychtář Prachatický Karel Hoslovský za 30 zl. Stejná práce jest patronátní klekátko na pravé straně. (Viz obr. 229. a 230.) Presbytář od lodi dělí vítězný oblouk, oboustranně žlábkovaný s 2 konsolkami na sochy; nad ním do lodi jest namalován dvakráte znak rožmberský s páskou,

* • I:-

li !l

li

£«•**

p«»ipp§5«?^í

V'*

•i

••

■ffi

b .M9SS8S?:

I I:

•I

' mí

1

'li

wwsrv-

fy.

fl:ll

..f

Obr. 237. Prachatice. Kostel sv. Jakuba. Portál.

na kteréž se čte: ANNO DOMINI MILESIMO QVINGENTESIMO, pod níž letopočet 1500 a níže znak městský. K němu se pojí z jedné strany znak Badenský, z druhé znak Brunšvický a uprostřed letopočty: Renov. 1844 a Ren. 1902.

Loď (viz obr. 331.—333.): Čtyři štíhlé osmihranné pilíře nesou gotické hvězdovité klenutí, žebry žlábkovými bohatě členěné. Žebra vybíhap jednak z rozšířených hladkých hlavic sloupů, na stěnách z hlavic přípor

až ke dlažbě sahajících. Klenba vyniká jak smělostí konstrukce, stižené nepravidelným zasahováním starších věží do lodi, tak bohatou sítí žeber

Pii

plili

ii

!j|

li!

I®

i;

;í

rxfs

Í! _ ...    .

----- -

yHSf

W\\

__L

r rrr

......

;|íi|

ip

Vlij

Ulí

í:í",-íi||,í

; . : Plil

ulili!

•O

, !!‘y

li

:;ý

»|||

m i,ih i , r

• .......•**ili* I.'...............:vi: •••

ll!

ii:

mĚ

v •    /šř//s/,

p.

Kil

WBaamawu. *

f;

rw

IťíjiM

lili

lí

'l

ill yvL4,j|j huMíĚ

s§jgi

■aWlBĚĚ

i Mm

lysjÉái

HlrniirpHs

lii

ví:

ll;

Ull,: Ji,í

Ii|l

i. í-i*i Vil

mm

- —ij

•1 i

Fi-

+-M-

lili i +-

-—h-

Obr. 238. Prachatice. Kostel sv. Jakuba. Portál.

v^bočních lodích z líce sloupů a stěn značně vystupujících. Z pěti svorníků střední lodi jsou 2 větších rozměrů a zcela prolomené, ostatní 3 kříži dekorovány; tutéž dekoraci kříže mají svorníky — 5 po každé straně —-v lodích pobočních.

Stejně sklenuto jest pole nad kruchtou, kde polovice žeber v křížem znamenaném svorníku se sbíhajících přerušena jest dekorativními výkvěty. Kruchta podklenuta křížovou klenbou se žlábkovanými žebry a hladkým

■1

rr

hhiiiihI

i---

ggg

fe

ili

s<

SS8S

šiií

Obr. 239. Prachatice. Kostel sv. Jakuba. Detail hlavních dveří do lodi.

V)

II

SH

■!

tó

lip

svorníkem na stranu lodi opřenou o bohatě členěný pás kamenný; do kříže podklenuty jsou také věže, jejíž žlábkovitá žebra sbíhají do svorníků, z nichž jeden nese růži, druhý Štít se znakem:

Nejspíše po ohni 1507, jemuž podlehl i kostel, teprve před tím opravený, povýšeny byly poboční lodi do stejné výše se střední lodí, kteráž

tehdáž nynější klenutí obdržela. Klenutí hlavní a pobočních lodí skládá se z g polí a na sloupech lodi levé viděti lze patky kleneb a římsy zábradlí, z nichž lze souditi, že se zamýšlelo zaříditi zde emporu.

Z pravé lodi vede vchod do kaple s v. B a r b o r y, z níž vedou schody a chodba na kůr v presbytáři. Má jednoduché křížové klenutí se žlábkovitými žebry, opřené o konsoly; svorníku zde není. Zde odkryta nástěnná malba: Klanění tří králů Ježíškovi, provedení primitivního z konce 16. stol.

Po dobytí města r. 1619 přenechána kaple sv. Barbory katolíkům k odbývání bohoslužby. Jižně od této jest sakristie; jest do čtverce křížem goticky avšak bez žeber sklenuta; na stěně k presbytáři odkryty staré malby: jeden obraz představuje bičování Kristovo, ostatní není dosti jasné. Roku 1760 pro povolování a trhliny v klenutí hrozila sesutím. Roku 1411 založil Ondřej Prundl kapli sv. Kříže.

Z levé lodi vedou dvéře do staré sakristie s jednoduchým křížovým klenutím se žlábkovitými žebry, konsoly a hladkým svorníkem. Dvoje dvéře postranní vedou do lodí pobočních. Mohutnému hlavnímu portálu, sloupky a žlábky bohatě členěnému, jež dělí sloup ve dva otvory, předchází otevřená předsíň, jejíž klenba jest bohatou sítí žlábkovitých žeber dekorována; 2 svorníky nesou růži. Všechny tři portály byly v novější době podle starých znovu zřízeny. Zajímavé jsou hlavní dvéře po způsobu tyrolském v pole rozdělené a vyřezávaným ornamentem jakož i jmény: Jakob, Peter, Paul, Marianne, Johans a růžicemi krášlené. (Viz obr. 234. až 239.)

Vysoká střecha kryta jest těžkými prejzy; krov nad lodí čtyřnásobně stojatý, původem ze zač. 16. století, vzbuzuje svou lehkou konstrukcí obdiv; nad presbytářem jest stolice ležatá. Oba krovy zachráněny při ohni r. 1832.

Sanktus hruškovité formy a šindelem krytý náleží 18. století.

R. 1468 kostel velikým nákladem opraven, vybílen a podtáflován, • okna zasklena, a koupeny, protože dosavadní obrazy vypícháním očí byly zohaveny, tabule a obraz za 22 kop. Bylť vnitřek chrámu celý omalován: všickni slovutnější měšťané měli na stěnách své štíty a znaky. Roku 1764 dalo město za 140 zl. kostel stářím celý sešlý a černý od mistrů vlašských, kteří se tu nahodili, vybíliti, při čemž staré malby památné a znaky ponechány a jenom prý bezcenné kupecké a cechovní značky zatřeny byly. Ještě při posledním bílení r. 1823, když byly oltáře odsouvány, nalezeny podobné malby s všelikými nápisy; erb Jana Mlejnka, jenž v Pamětní knize literátů první jest podepsán, bylo možno spatřiti r. 1823 za oltářem sv. Linharta. Také tu byli všelicí svati vyobrazeni a rozličná zvířata. Kousek takového malování zanechán pro budoucí památku za oltářem sv. Antonína (tkalcovským) a uprostřed mezi oltářem Ježíška (či sv. P. Alžběty) a Pána Krista bičovaného ze stranj^ děkanství.

ÍÍ

mm

i.

ri

mm

Ar

v.

MÁ

jg

it

.i

li

.    , *. .'i-.

te-

Obr. 240. Prachatice. Hlavni oltář v kostele sv. Jakuba.

R. 1822 kostel vybílen a svorníky klenby v presbytáři malovány; nově vybílen kostel r. 1902, při čemž však šetřeno všeho starého; malby nástěnné mimo v kapli sv. Barbory nebyly nalezeny.

Oltářů jest mnoho. Na obraze literátském vidíme v postranních lodích 5 velkých křídlových oltářů s malbami; všechna tato umělecká díla existovala tedy ještě r. 1604. V barokní hlavní oltář se sochami sv. Trojice, sv. Jakuba, sv. Petra a Pavla, sv. Barbory a Kateřiny pojaty jsou zbytky řezaného gotického křídlového oltáře s výjevy ze života P. Marie: Zvěstování Panny Marie, narození Páně, svati tři Králové a smrt Panny Marie. (Viz obr. 240.) V knize, z které se P. Maria na obraze Zvěstování modlí, napsáno: po jedné straně (pod sebou):

Ecce Virgo Concipiet et¹) a po druhé:

■)

Ancilla Domini fiat Mihi Secundum Verbum Tuum.

V knize, & níž se jeden apoštol na obraze smrti P. Marie modlí, napsáno-po jedné straně: Diffusa Est Gratia Prop: terea benedixit te In 4Eternum ²), po druhé: Generationibus Tuis Benedixit

Deus 1653 ³).

Narození, vy-před poslední

Na truhlíčku, na němž leží koš s Ježíškem na obraze

řezána je značka: obnovou byl tam také letopočet 1R12 (?) Roku 1716 zřízeno růžencové bratrstvo

ti

Obr. 241. Prachatice. Dřevěná socha Piety ze starých oltářů kostela sv. Jakuba, nyní v Dioec. museu v Č. Budějovicích.

a pro ně upraven hlavní oltář přidáním 15 tajemství a soch P. Marie, sv. Dominika a sv. Kateřiny Sienské. Sochy ty jsou od sochaře z Cáhlova, Filifia Ramblera; zlacení provedl krumlovský malíř Jos. Anneys. Bratrstvo mělo pamětní knihu ozdobenou znakem Eggen-berským a Schwarzenberským, 2 poháry a 12 pláštů. Po stranách jak evangelia tak epištoly v podstavcích hlavních sloupů oltářových nápisy: „Tento oltář byl obnovován r. 1653 za děkana Karla Borgmana nákladem Mat. Obermessera; r. 1844 z daru Jana Geita, zdejšího měšťanského syna a probošta v Budějovicích, za děkana a jubilára Filipa Endresa; v r. 1906 za arcikněze, děkana a jubilára Jana Šwédy z darů Marie Sacherovy a dobrodinců od Antonína Loskota.“

„Dieser Altar wurde stafirt: im J. 1653 unter dem Dechant Karl Borgman auf Kosten des Math. Obermesser; im J. 1844 durch die Spende des Johann Geit hies. Bůrgersohnes und Dompropstes in Budweis unter dem Dechant u. Jubelpriester Philipp Endres; im J. 1906 unter dem Erzpriest. Dechant u. Jubel-priester Johann Šwéda aus d. Spend. der Maria Sacher u. anderer Wohltáter

x) Isai. 7. 14.    ²) Žalm 44. 3.    ³) Žalm 147. 13.

durch Anton Loskot.“ Oltář obnoven za děkana Filipa Enderse také r. 1822; oltář byl černě natřen, zlacení očištěno a sochy malovány malířem Felixem Faberem. Vzadu na oltáři znamenáno: Mathias Perger 1822 Schlosser Meister; dále:

Hetz Mathias Perger Weghofer Ferdinantus Faber Jacob Tilp NSÍ Hess NN.

Tumba jest stará, kamenná.

■<»

\\

iv

í iv

a*

Obr. 242. a 243. Prachatice. Dřevěné sochy sv. Augustina, sv. Ludmily a sv. Floriána z kostela sv. Jakuba, nyní v Dioec. museu v Č. Budějovicích.

Roku 1714 sňat starý o 1 t á ř sv. Alžběty a 1727 pořízen nový od bratrstva literáckého; byl z odkazu Veroniky Bilanské a Anny Majdaleny Pelikánové štafírován. Nyní jest literáckým nový oltář srdce Páně v pravé lodi, na němž starší socha Ježíška oblečená. Roku 1714 postaven vedle velkých chrámových dveří na levo boží ,,hrob“ (snad nynější oltář Matky Bolestné) a před rokem 1714 pořízen jiný nový oltář poboční (asi protější ,,Umučení Páně“). Z dalších starších (z pol. 18. stol.) oltářů pobočních zachovaly se pouze sv. Jana Nep. a sv. Václava, na nichž většina soch jest původu nového; ostatních 5 oltářů pseudogot. postaveno v nej novější době a použito na nich z části starších barokních soch a obrazu černé Matky Boží na zlaté půdě. Na šperku na hrdle P. Marie nápis de Peplo B. V.,

©

7

7

□

T

S”¹"

* t

©

; . , '

r

t

Obr. 244. Prachatice. Kostel sv. Jakuba: Lavice v lodi.

.3

o

•\

Wttttí—t

HH

w\x

h

mm

l^

■

pMpšr

lHHHHHV

WM S-*

W

?M

v

*X -4Y3

%

imss

,

::ý^S—-X

■ '■ y - -

'lit

r

!

m

i

i

^2-    —!fír

o

o/

iií

VI

n

>7

®s®ap*^

!

p

Obr. 245. Prachatice. Kostel sv. Jakuba. Lavice v lodi.

t

—

_

: ■ • \

\_5

VI

p

[i

;~\___>

&

Wl

~~N

——v

IgljipC,

V

■ j

i i

; l| 1

_ - ;

ftS

$*Fjjp®ĚSŽ

iilí

jíi:

V

\

jjl

■ .    '• X

.Yj->

1

n

na koruně ,,Roma“ a vzadu poznamenáno: Durch den Webermeister Kazimor ist es Renovirt worden 1822. 1. Zechmeister Josef Geyer F. Faber 1822.

lir iii

v...

1=

>:a

Ta

r^J H,

llii

gs

i:¹

u!i

TT

r-

II

ll!

SÁ

-v—r

TT

f..

Obr. 246. Kostel sv. Jakuba: Lavice v lodi.

rr

**"V

-TT”

f)

«■

IgdRjí

Ze starých soch uloženy vDioec. museum v Budějovicích: Pieta 0-78 vys.; Sv. Augustin 1-95 m vys.; Sv. Ludmila o-86 m vys. a sv. Florian 0-87 m vys. (Viz obr. 241.—243.)

Z doby barokní (18. stol.) jest také k a-zatelna se sochami evangelistů a 14 oválních menších obrazů z legendy P. Marie a Kristovy; z 2. polovice 17. století Panna Maria nad sanktuářem se znakem Schwarzenberským a socha Korunované Panny Marie ve výklenku s andělíčky, zbytek někdejšího oltáře, nyní za hlavním oltářem umístěná a velmi slušný obraz P. Marie s Ježíškem z 18. století (o-6o x 0’4i) v sakristii.

WM

Mít

«!

Obr. 247. Prachatice. Kostel sv. Jakuba: kamenná křtitelnice.

Lavice (viz obr. 244.-246.) byly zhotoveny roku 1546. Krom dvou předních, znaky ozdobených stěn, zachovalo se 12 čel s ornamenty a nápisy. Na čele jedné čte se pod obrazem kočky na řetěze uvázané žertovný nápis: HIET DICH VOR DEN KACZN, DIE VARN LECKEN VNND HINTEN KRACZEN.

Na jiné stolici vyobrazen Spasitel jako přítel dítek a nad ním stojí: Das wartt gotts pleibt ewig. Jiná lavice má nápis:

(dye lie)b ist g(en Himme)l gflong dye Gerechikaitt ist (liber m)er gezong,

rj:

Uf

3:

(dye war)haitt ligtt (gefang)en dye (undra)v hatt (dye we)ltt vber(gange)n.

Co je v závorce, jest lištami přikryto.

.v

Na přední stěně mužských lavic ploše vyřezané 3 znaky: 3 parohy (znak hraběte Albrechta z Guttenstejna), nad nimi letopočet 1546, růže pětilistá (znak Rožmberský) a lev s 2 křížem položenými klíči nad ním (znak města Prachatic).

Na první stolici ženské strany těžce již čitelný nápis: SIMONT SCHEMBLE 1639 + ANT ZAVNMVLNER a na dvířkách u stolice při kazatelně štít s českým lvem, nad ním orlice.

U vítězného oblouku stojí got. kamenná křtitelnice se štíty, u hlavního vchodu got. kamenný s 1 o u p na almužny. (Viz obr. 247. a 248.)

-h

V pravé postranní lodi nad zpovědnicí jest krásně provedený polychromní relief Bičování Krista Pána z mramoru, nej ušlechtilejších tvarů časné homoitalské renaissance. (Viz obr. 249.)

Obr. 248. Prachatice. Kostel sv. Jakuba:: kamenný sloup almužní.

Polychromování jest nové, pronikavé. Nad ním visí erb s nápisem: Martin Schusser von Griffenfe(l)s.

Letopočet 1516, Truhlářem uváděný, již tu není.

Ve vlysu pak: Also hat Gott die Welt geliebt, das er sein ainigen Sun gab, auf das Alle, die an In glauben, nicht verloren werden, Sunder das Ewig Leben haben. Johannes im 3 Capitel. Dole pod obrazem byl na tabulce nápis: Z GERVZALEMA SE KŘIŽ NESL S NIM NEGEDNAV K ZEMI KLESL

JEŽÍŠ NA ZEMI

NAD TEBAV STOGI KAT,

v-

'M

■mm

ír

mm

FWM JifMjrW ks cW amíiKn v^íi jwo oňf

nirír nffÉtn ífeíffi \Steňn te bio iffim áafe i

"*■*»»

...

At-

■ JT

:'í 4

r.s

Obr. 249. Prachatice. Kostel sv. Jakuba: Mram. epitaf M. Schussera z Griffenfelsu.

který byl nahražen novým: Auf meinem Ríicken schmiedeten die Siinder. Na hřbetě mém kovali hříšníci. Ps. 128. 3.

Na sloupech, na kterých kůr spočívá, v každé poboční lodi zavěšen dřevěný epitaf; v pravé lodi obsahuje obraz, jak Nikodém pomáhá Kristu nésti kříž, a pod ním obraz rodiny: po pravé straně křížku jednoho starce, 2 muže a 6 mladíků, po levé straně stařenu, 2 paní a 4 + 3 dívek, z nichž mimo stařenu a jednu paní všichni poznamenáni křížkem jako zemřelí; nad obrazy nápis:

VlM FATI MI RAM LEONARDVS QVIPPE DYCENTO QVAM PROCVL A PATRIO CONDIDIT OSSA SOLO!

Itala nam tvlit hvnc rervm dittissima tellvs,

ClVIBVS INSERVIT SED PIA PRACHNA SVIS,

CVI THALAMOS ET OPES ET CONTVLIT VRBIS HONORES, NVNC POST FATA PIOS EXHIBET ET TVMVLOS.

a pod obrazy: Letha panie M D C XXXII w pondieli po sw. Prokopu to gest pátého dne Miesicze czerwencze ráno okolo osmé hodiny bieh života sweho dokonal slowutne pocztiwosti pan Jakub Khern Miesstienin a primátor miesta Prachaticz • magicze • leth wieku sweho okolo ETX gehozto tielo w tomto chramie bozim gest pohrzbeno oczekawagicze weseleho z mrtvých wskrzisseni pan buh racz gemu milostiw byti.

Druhý epitaf zobrazuje Krista Pána na kříži, pod nímž klečí 2 ženy a muž. Ženy jsou označeny nápisem: Ana Samuelowá a Johanna Khernowá. Nad obrazem v tabulce nápis:

CLARISS • CONSVLTISSIMVS Q • VIR • DN • IACOBVS • KHERN • CIVIS • ET • PRI-'

MAS REPVB • PRACHATICENSIS • PATRICIVS • DIGNIS EXACTIS MORTALIS JE VI • LIX • ANNIS • EX • HOC • MVNDI

Pod obrazem:

SÁLO • IN • TRANQVILLVM • C3ELI • PORTVM • EMIGRAVIT ANNO • MDCXXXII • MENSIS- IVLII • DIE • V- CIRCI TER • HORÁM • VIII • CVIVS ANIMJE DEVS MISEREATVR •

OCCIDITVR- KHEREN- FATALI • SORTĚ - IACOBVS• CONDEBAT• QVINAS 1VLIVS • ORBĚ • FACES • INGEMVIT • SVPER • HOC • PRACHENSIS-CVRIA • CASV • ET • FVDIT • LACHRYMAS • VXOR • AMATA • SVAS • ET • QVIS • PROH • TANTI • DOLEAT • NON • FVNERA • CIVIS • QVI • PATRIAM • MERITIS • IWIT • VBIQVE • SVIS • SED • QVID • FLERE • IWAT • FATIS • CONCEDIMVS • OMNEŠ • ILLVM • HODIE • CRAS • HVNC • MORS TRVCV-

LENTA • RAPIT •

V dláždění chrámovém jest mnoho náhrobků, většinou již otřených. Čisti se dá náhrobek Anny Wolfartowy a Jana Ubermessera; první ze žuly, 0-52 m široký, 1-15 m dlouhý, zpovědnicí krytý, vedle severního vchodu do poboční lodi zní:

LÉTA • 1555 • W N TERI • PO • SWA • FRA NTISKV • VMRZELA • A NA • MANŽELKA • MAR

TINA • WOLFARTA • DCE RA • DOROTÍ • STEPÁ NKOWI •Z•STREB ONE PO PORODV DIETATKA•NAD• GE GI • DVSSI • PAN • BVH RACZ • SE • SMILOW ATI • A • GI MI LOSTIW • B •

poslední 2 řádky stranou, uprostřed značka Wolfartů

druhý ze žuly, 073 m široký, 1-05 m vysoký, stojí na zdi u oltáře P. Marie bolestné pod severní věží a zní (podle Truhlářových zápisu):

DIESSER • STEIN • IST • GE :

LEGT • WORDEN • A • 1691 VNT• HIR•LIGT• BEGROBEN DER • WOCHLGEBOHRN EN-FRAV (MA)RIA FREIIN IN•F•PAVL•VON•ANDL ANNA MA AV- IHR- VO •

RIGER (MON • IOH • C • W •

VBERMESSER • MIT • SEINER GONTZEN FREVNDSCHOFT GOTT • GIB • INEN • DIE • EWIGEN • RVE •) stranou.

U oltáře sv. Josefa náhrobek se starým got. nápisem českým, většinou setřeným.

V kapli sv. Barbory jsou 2 kamenys nápisem německým; jsou oba ze žuly a měří první 078 m šířky, 178 m délky, druhý o-8o m šířky, 178 m délky; první zní: Mblfizx Eigef Bagraben j^ia HíDofjl (£ble <$>efu)f)nte Jratt IBaria Bostna Bositt, ©ebofjrne Brtmarin. Ůst Dersrfpaban ban 3. Bafobar 1707. (Boli (B>aba Ůfjx Wiz (Brvtga Buefje;

druhý zní: Jtlínar Itgef bagraban bar ttJofjIebla fjerr neit anftm boja garoaafer fyotřjfuxsfltífjB nanualíar, aux bailtganbai; fcara rtminaa hopn Iafjfeca ataman, aeines alfacs LXXVI Hafjr. gaaforban ben XXV XBag MDCCXXXII. roelldjen: goff bia anňge maljE nerlatřjan ranha Bntart.

Do výklenku dveří vezděn náhrobek utrakvistického kněze v celé postavě s kasulí (viz obr. 250.); u nohou 2 štítky, v nichž vyobrazen kalich a kniha; měří 0'95 m šířky, r66 m výšky, z červeného solnohradského mramoru a na 11 kusů rozbitý; náleží 1. polovici 16. století; vedle něho deska z téhož mramoru s výplní po obou stranách zakulacenou, velikosti 73 X 40; z nápisu čitelno jen několik písmen. Na další malé tabulce z téhož mramoru, velikosti 46 X 25, lze s jistotou čisti Jakobus........

Krom těchto ještě čitelných náhrobků zasluhují povšimnutí následující: U oltáře bolestné Panny Marie pod severní věží vedle náhrobku t)ber-

•95

1-66

' .y# * *    _ ,

J.rJ ■■ f"    -

. .. i. /

;~r

;    -Zy.

.i

^77 g

v'    *%

■' -    I

■s.    . •    i

-A" •

. i-

x-".....7 i

■■

•    f v j

S=- j /■ J

.,>! ' :fp»

? gsf ;>v_.

ÍÉJlV^ •

Tm

■r

■ ^r-rvr- VM-> frrrir

■--—'A.----1

|p

[jlj

. y

Obr. 250. Prachatice. Kostel sv. Jakuba. Mramorový náhrobek kněze a část náhrobku před severním portálem.

messera: náhrobek z domácího vápence, 1-40 m dlouhý, 072 ni široký, se sešlapaným znakem i nápisem; podobně u vchodu severního vápencový náhrobek v dlažbě; 0*90 x r8o, s neznalým znakem i nápisem, a po druhé straně téhož vchodu náhrobek z červeného mramoru, se setřeným znakem.

Naproti oltáři sv. Anny v dlažbě náhrobek ze žuly, 1-20 m dlouhý, 0*65 m široký, z jehož nápisu lze čisti pouze konec DEN + APRÍL 1708; mezi oltářem Lourdským

.......GEST . . .

a Svatováclavským

■<

"'Wí

tli É

i im h

slsiMuri-

fefjfír

~rm lít

tu Id

■< a

•i

li

M!//

ffKÉ

PF

il

pa

LjE

KS

Obr. 251. Prachatice. Kostel sv. Jakuba. Obraz literátů.

FFFF J

M

s*»

i.-'.

j j|"

II

líH

v dlažbě náhrobek žulový se sešlapaným znakem, z něhož lze rozeznati křídlo nad přílbou; před epitafem Greiffenfelsovým z vápence, 0-85 m šir., 1*66 m dl., se stopami mužské postavy, před oltářem, sv. Jana Nep. s jménem Maria v záři slunce, další u jižního vchodu ze žuly 1-77 ni dl., o⁻82 m šir. se stopami got. nápisu; vedle vchodu jižního na zdi, ze žuly, 0*84 m

~V\'

Ea

PP

rč *

0*

[ÍÉ

■‘ir

R?

Obr. 252. Prachatice. Obraz z missálu Kaplického, v Dioec. museu v Č. Budějovicích.

šiř., 1*84 ni vys. se setřeným znakem (veverky?) a pod ním páska bez nápisu; u oltáře Umučení Kristova pod jižní věží u zdi 1-06 m dl. 0*64 m šir., ze žuly, se sešlapaným znakem i nápisem; tamtéž v dlažbě žulový,

1*28 m dlouhý, o-68 m šir., se stopami: T : V : P (?) s křížkem a letopočtem nejasným 1693, krom dalších 21 náhrobních kamenů v dlažbě úplně setřených.

Konečně budiž zmíněno zbytku náhrobku se značkou, zapuštěného ve venkovní dlažbě před severním portálem a vysekané písmeny R na okoseném soklu kaple sv. Barbory.

Většina náhrobních desek je ze žuly a domácího vápence, 2 však z červeného a několik z bílého vápence, původem ze Solnohrad a Tyrol.

Varhany zr. 1840. Na oblouku obě polovice spojujícím jest nápis: ORGANVM HOC ORNATVM FVIT MVNIFICENCIA CONIVGVM MATH3EI ET DOROTHE3E HANDL 1840, pod hracím strojem na poprsní zdi: znak Schwarzenberský a městský pod společnou knížecí korunou. Roku 1582 Jan Tigler z Kingshoffen rozebral velké varhany, zhotovil nové píšťaly a naladil je za 350 kop.

Vzácnou památkou jest na kůru obraz spolku literát-s k é h o, jejž měšťan Jan Kulíšek (J 1620), jsa od r. 1589 členem, dal zhotoviti. (Viz obr. 251.) Zobrazuje nám vnitřek kostela; před oltářem literáti v tmavých pláštích u pulpitu stojí, v pozadí zbožný lid. Na prostředním pultu jest nápis : In Effigiem Amplissimi Chori Prachaticensis. Pod ním disticha od P. Frant. Slámy: Tu zříš kůr Prachatický, gak pěge Česky, latinsky, ChráM též wnitřku gaký byl za RuDolfa wěku, Láska swatá, sprostnost s pokorau bratry wázala tenkrát, František an sLaVL král ChráM se noWIL po DrVhé Dwau po letech dal Tilp Aless cantor s bratry obraz i tento památný Znowiti. Prawnuci! o znowte i lásku předu. Anno DObfl 1604. Po straně levé pak: Johannes Kulissek Blkli.¹) Christus immensa bonitas. Nesmírná Kristus dobrota studnice mého života.

Mezi latinským a českým nápisem v malované kartuši značka

Po pravé straně na pásku písmena Z. T. Z. T., t. j. Zikmund Turnovský z Turnštejna a pod tím jeho znak: skála se vzpřímeným kozlem, pod znakem ,,STO TERMINVM“. Spolek literátský byl roku 1569 obnoven. Z inventáře spolku literátskéhose uvádí: Missál Kaplický (viz obr. 252. a 253.) z 2. polovice 14. století, pergamenový 37-5 cm vys., 27 cm šir. Na celém listu 15 p. v. obraz Ukřižovaného s P. Marií a sv. Janem; v rozích symboly čtyř evangelistů s nápisy:

dancing Maířjeus (Eroangelisfa (Boronam be »pmi« posti¹) Hoíjanttos (Emil. J^aíor dartjtca ftlium²)

BOarnis (Enm. (Brat J^asdja ti Jlp³)

^rusf Eucas (Brtmgdisůa Jftppropinqttabai⁴)

Nápis nad křížem: Ihs. nazaren, rex iud.

Na listu 16. iniciálka T s Kristem; vedle klečí donátor v rouše premonstrátském s nápisem v pásce: Deus propitius esto mihi. Na dalších listech iniciálka P se sv. rodinou a R se vzkříšením Páně. Uložen v dioec. museu v Č. Budějovicích.

Pamětní kniha od r. 1569. Zpěvník latinský a český s notami na papíře mal. folia vázaný v pergameně potištěném got. literou. Jest písma různého; na jednom listu poznamenáno: Scriptum Prachaticij 11. may A. d. 1615

Písně české, psané got. písmem, s notami, na papíře vel. folia, vázané v pergameně got. popsaném a dvěmi inicialkami krášleném; jsou necelé, písmo vlhkostí rozmazané, na konci připsaná pozdější píseň z r. 1649.

SK*

>makf' .-v

' >, .'fe

y'\-H

m    í JgÍ§l«'

k š    rámům    ^imXmňnoipim> M

ímfljoltmiía&íiíUiftmíttttf tmumv&m i    aiitttiiĎmuiícftttsťttžr^    ípuKámí ^^''pnh«0m6

t*    tiffT6*tmo(Kirmtmwa( •    ích^atfouít^armto

i fotnutó tím #íifírt nm-íp    mtuMtimlamurmi

F    ím pffitt Hrnumíjim.

iff ftomuitt© mto&ms otty ca    dttamá fc íw    '~r 1

íS    flwiirť eta^Uíífitct outmt    atftartmtíM (Mtottsiátfá

eurniiň toUůatiM    1É

ftuuif ur futr

Ip# iMimammantmittt _______.......r______

,v    ttutfásitu: Sternu rmuťte    fít^aiicé^tótttftaímmtř

\    m«ni|iujE*ajtfítíSí^utR    ftOsBiřttíítítťtttícrtcEtttí

tnmttdmz giwt twnittm

pmvoám mmum tom    %cin£i$tttíĚi afmpjfím

pu- mtítsftt niffiiímííía --tfgp íamlmnatiittotón^

■. ' ! heiKtytfr.'#; Ť*rciýt': ~&ai-:xM    tiOtutuúifi■Cfx£tZ;^afUf '■

K)^*’ sr*«c<x>ÁjC*?tx ■'    ton-nifai f$}*f*xi3ir&**$**:■■ •’ >8

.•^•er^tfss £>,•. . r-.jK-ji! *;SjaXndtáOé-

.'.v,.:

mm

ta

<*•

■:a

i}Z

eří

l—aŽ»-

et

n?&

II-

^Vríříffi'04 ■    -

jř--

Obr. 253. Prachatice. Iniciálka z missálu Kaplického, v Dioec. museu v Č. Budějovicích.

Kancionál český na měkkém papíře velkého folia, psaný hezkou frakturou s velkými iniciálkami, hlavně od Rzehorze a Zykmunda Wein-mona, kteří jsou zde častěji podepsáni. 4. list končí letopočtem 1697, další s podpisem: Jan Faber dne 14. Mart. 1738, na dalším poznamenáno: Rže-

horž Antonín Wogner Služebník Raddní Miesta Prachatitz. Psáno dne 13. Marti] 1700; další píseň ukončena: M. A. T. A.

die 18. Junij 1697.

lil

yi

<y«

m,

Sr

*1

Er

W-:

.A*

d -

rJáHtďf

-----^    ... ifcí .

*ir*l

'I

VÍÍ*

Pjfó&g -u!» jk

4't. .

£4

■fff!

n;

w£t

W&m

$gfie

*p

I’

IP • : i

■ lfo:'vi

i wtsM

*«£

wMí-

r>í

i*

’>4

M

w.

ftrf

-é

JTc

I 1

■FW^íhI

uil'«

p&ř

U?;PPf4 > J

1.. •; #

il

b-WĚM fc UH

í*t vxí*

■ ite

cSHeIÍ

u*'.

II

StláĚHé ' •    ,

Siky s —

mm

fď

ti

Obr. 254. Prachatice. Kostel sv. Jakuba. Fresko Ukřižování Páně na presbytáři.

Píseň psaná a touže rukou podepsaná: Yan Pawlyczek toho czasu kantor kuru czeskýho 1709; další podpis zní: Zykmund Weinmon letha 1693 za cantorstwy Jana Pawlyczka.

Kanczional kuru Czeskeho z r. 1766 hezkou frakturou psaný na tuhém papíře velkého čtverce v lepenkové vazbě a zakončen písní k sv. Jakubu, připsanou od Josepha Marka 1. 1767.

Písnie při mši svaté: 10 listů rral. folia v původním zlato-červeném papíru brožovaných; psány od Josefa Fabra v hezké fraktuře s iniciálkami. Písně psané frakturou na papíře vel. folia a v starém barevném papíře

1

.*1

jp

W:;‘

Um

i'-

•JI* - "é\

-í

j*ÍNI •«

i yiESý ji

'■$■ é%:

r*

sš

; šM

v

feícfs -!

i ? íJjiáLak- *4él N Jl'%

ugpř' I

FS

r'7

i|S*m

" 'r

»v

ír

li

'tí /j

í#

.i:;*

'Xi.

ť»J

®:WW

:$Mv

■ ;•£

jíl

MR&J*

■j'

JWmL*. i/| % |feí v.

Vr;V iá' v.$ -    *    ^

*■

Kž; ■>

Jt*o

«{£

Jp

.i

Ssí

Ř\

WI;W4^'- - M V? d

f$ Irů.# •

>*

‘•vJlé* y ''-.-r '4^... -

- ' ':.-«    •    -    ., ,v

-_. ' ~    :    1    : --    ■ ' ~    .».g5BH

- g ^

;,:Wi -ixk

m(

#/«S

Épg

■{ty

•%SS

■

r *4*-1

Obr. 255. Prachatice. Kostel sv. Jakuba. Freska Ukřižováni Páně na presbytáři.

brožované, zakončeny podpisem: Johan Faber Prachatický, jeho monogramem, nad nímž vykreslen znak řeznický (lev s řeznickou sekyrou).

Kancionál tištěný, český, necelý, mal. folia v lepenkové vazbě, v němž list s písní k rodičce Boží s obrázkem za odvrácení morové rány, na jejímž konci vytištěno: W. c. Hollan fe.

Účetní kniha bratrstva od r. 1761—1884.

M—

v-:!:

•St

li

4.

: v-i

m '* «? < > <*#>

.. j i ?

m'rrr%' •

iw.i

•    :i

*    k'<

far

Wtíí

■W -.;: Js, ,..i*rít

' í I

* ít

k?

$ ; '"V

IVvý

tv

■K

li 1 ,;

Obr. 256. Prachatice. Kostel sv. J akuba s náměstí.

Na vnější zdi chrámu přímo za hlavním oltářem lze poněkud viděti velice cennou, poškozenou fresku (viz obr. 254. a 255.): jest složena ze tří obrazů, ovocnou bordurou zarámovaných: středního na stěně presbytáře a dvou pobočních na stěnách opěrných pilířů. Střední část zobrazuje Krista na kříži, pod nímž stojí S. P. Maria a sv. Jan Ev. a po stranách lotři, jejichž duše ve způsobu nahých děťátek vpravo anděl, vlevo netopýr odnášejí; pod rameny kříže 4 poprsí: biskupa a tří světských osob, z nichž poslední má na hlavě německou noční čapku, pod nimi letopočet 155(?) —

Obr. 257. Prachatice. Kostel sv. Jakuba s Kostelní ulice.

poslední číslice není již znatelná — a nástroje utrpení: sloup s kohoutem, kopí, tyč s houbou, žebřík, metla a důtky.

nápis: Q(VAM ČITO) část v závorce není

nL

L Hk-

■U

Al

..

1413

p.'

tm

lín

»*§

iA,

•i"

■iij

T"

Na levém opěrném pilíři: lidská kostra se závojem, na jehož hořejším konci byl v letech 1656—1669, jak allianční znak hraběte Karla Leopolda z Millesima a jeho manželky Františky Eusebie Hysrlové z Chodů (f 1669) nad triumfálním obloukem dokazuje, kdysi TRANSIT (HVMANA GLORIA), z něhož již čitelná; v rohu štítek se značkou:

Na pravém pilíři vyobrazena sv. Barbora s kalichem a věží; na pásce nad ní nápis neznatelný.

Také na ostatních čtyřech stranách presbytáře lze pozorovati stopy někdejších nástěnných maleb, ve výklenku na „staré sakristii'‘ zase Krista na kříži s P. Marií a sv. Janem Ev.

Na opěrném pilíři presbytáře blíže vchodu na děkanství jest vsazen náhrobek Doroty Khernové, manželky Václava Kherna a dcery Michala Hilipranta, + 1570, s nápisem:

LÉTA • 1570 • WE CZ TWRTEK•PRZED MAV DROSTI • BOZI • VMRZE LA • GEST • POCTIWA • DO ROTHA • WACLAWA • KHE RNA • MANŽELKA • DCERA MICHALA • HILIPRÁTA •

A • TVTO • TIELO • GEGI •

W • PANV • ODPOCIWA • NA D • GEGI • DVSSI • PAN • BVOH RACZ' SE • SMILOWATI • A • W • D EN • WZKRZISSENI • TI EL • M RTWICH • K • ZIWOTV • WIEC ZNE MV • ZASE • WSTATI • AMEN.

WK

Nad nápisem v oválu značka:

Věže: (viz obr. 256.—259.) věže, pooddělené jednoduchými v Prachaticích ,,na věži v kostele"

Průčelí chrámové zdobí dvě římsami. R. 1424 dělal Matěj zlé peníze. Při ohni r. 1507 obě věže i se zvony vzaly zkázu; jižnější věž jest nedostavěna; po ohni r. 1507 pokryta byla nízkým krovem. Severní jest dostavěna a mnohem vyšší; má 7 poschodí a na krákorcích vystupuje galerie. Roku 1617 dostala cibulovitou báni; nad makovicí byl plechový pozlacený orel a hvězda. R. 1752 byly výklenky nad krákorci s hořejším zábradlím pro chatrnost sebrány, na starých krákorcích nově sklenuty, místo zábradlí plným parapetem opatřeny a železnými sponami zakotveny. To zničil požár roku 1832, načež se dostalo věži nynějšího zakončení, ve formě osmistranné lucerny s kulatou bání, pobitou plechem. Vedle hlavního vchodu přiléhá k věži čtyřhranná vížka se schody na kůr, půdu a věže. Na vysoké věži jsou nové hodiny a hláska. Obě věže spojuje chodba, s níž možno přehléd-nouti krov kostela.

Zvony: Zvon velký sv. Jakuba jest 31 centů těžký, měří prům. 1-38 m, šikmé výšky i-oo m, kolmé 1-04 + 0-24 m a má dvouřádkový nápis kolem hlavy: (£rt >P (Bgo H8 campana >P nunquam pronun* crio >P uaua >P ignem >P nel >P bellům aut >P funus >P fjonesfum ‘P Jlnno >P

¥

t

i! a

3

§

m

:í

I

I

*

K"

i li

*

i

«

- ■ \W<

n >

■¹ i • •

!

h-:

m

x

m

Jíl

t:">v ^

4ÍP^N

|H?I "j

1%    : žvi

'

řAt*

Sfcj

mm

f •

t

55

v*.'

&P,

Obr. 258. Prachatice. Kostel sv. Jakuba z parkánu.

domini * millestmo * qutgentesimr * mcectmr * primo * jgui * me * ferit * magister * Barffjolomaeus * nmnen * fjabeí ❖ in * cimfafe »ř< ^rage Hb (£x * Ijoc Hb Iaus Hb I^eo Hb patři * omnipoíenít Hb eí * beafe * JDariae Hb semper HB mrqiuig ef sanefo 8B Uacobo HB. Na plášti reliefy sv. Jakuba a Panny Marie.

Na věnci nápis:

LaVs deo sanCt,£ qVe MatrI In honoreM DIVÍ IaCobI apostoLI

Alle Gvete Zvngen Loben Das Werk Des Meisters Anno domini ióói.

2. Zvon prostředni; původní, prý z rokn 1570, byl přelit, váží 12 centů a má na plášti nápis: Hgnafius Ifulpr cg. cí reg. auíicus rampanarum ronsfrucfor jtliusque illius $efrus Beosfabii me romposuerunf. A. D. MDCCCLXV.

Ji

pfBfegi

Po straně druhé relief P. Marie Bolestné a pod ní nápis: MATER DOLOROSA; měří prům. 0-98 m, šikmé výš. 0 73 m, kolmé výšky 078 m a jest bohatě pseudogot. ornamentován.

os.c-

3.    Menší zvon, jenž měří průměru 0-83 m, šikmé výš. 0-63 m, kolmé výš. 67 + 14 cm a váží 7 centů, má kolem hlavy ve dvou řádkách nápis got.:

ML

Mnno * Bornim * miflcctmo * qmcenfecimo *tncectmo * přímo * Bát ^    ^ fectf * magicfer Bartoloměj

Obr. 259. Prachatice. Kostel sv. Jakuba. Makovice.

ttomen fjabef * itt * cioifate * prage * tx íjoc * laus * l^eo * paíci * omntpořeníi * ef * beafe * mařic * semp n >i\na plášti relief sv. Petra.

4.    Nejmenší, v okně visící, 4-5 centů těžký, jímž se vždy večer v 10 hodin zvoní; měří prům. 0-56 m, šikmé výš. 0*41 m, kolmé výš. 0-46 m a měl kolem koruny nápis got.: 3loe martja gracpa plena * bomimts HB fecum benebtefa fu * pn HB mulperpbng. Na plášti obraz Panny Marie; přelit r. 1879 a má nyní na plášti relief sv. Jana Nep. a nápis dílny:

IGN • ET • PETRUS HILZER C•RG*AUL-CAMP•CONSTRUCTOR V - NEVSTADT- 1879.

5. Nad lodí chrámovou dřevěná vížka s umíráčkem těžce přístupným.

Kolem kostela byl kdysi hřbitov.

Z inventáře připomínáme: monstrance mosazná, pozlacená, paprsková, s tepanou stříbrnou obrubou, bez značky, z 18. stol., s velmi vkusnou mosaznou nohou empirovou, z doby okolo 1800, vys. 072 m.

Monstrance stříbrná, pozlacená, koupená v Linci za 450 zl. od Jak. Warmbergera, ve slohu pseudogot. provedená a soškami svátých čtyř evangelistů a vzkříšením Páně zakončená; má v zadu nápis: „Allmáchtiger!

Mein Gott und Herr, ich fúhlte deinen Segen: O! nimm dafiir dies Haus von mir, nimm es mit Gnad entgegen. Prachatic den 22. Mai 1840 Matháus Handl Biirger; měří výšky 0-82 m; na něm vídeňský úřední punc z r. 1840 a značka s písmeuy WM.

Ciborium stříbrné, pozlacené, noha mosazná, z 2. pol. 18. stol. na koši kupy kartuše s jmény Ježíš a Maria a nástroji umučení Páně,

lil

at

li

1 ysr ay H L.-' I#;.

- f-t «■

,.||>

1 -mí ¹

(Přu? H

»KL::

:

* ’ • .. :

r? •

Lvl«

$mr'

V :;v

■v

í.

!*i

Obr. 260. Prachatice. Kaple sv. Jana Nep. u dolní brány.

jinak provedení jednoduchého se značkami ^ a úředním puncem z r. 1806—7; vys. 0-40 m.

Ciborium pseudogot., bronzové, lité, pozlacené, 0*55 m vys., z Ein-siedeln ve Švýcaři ch v novější době koupené.

Kalich stříbrný a pozlacený, s kupou a hrdlem starogotickým, nodem a nohou novou, 0-20 m vys.

Kalich stříbrný, s prolamovaným tepaným košem dobré práce z 18. stol. noha mosazná, hladká, vys. 0-25 m.

Kalich se stříbrným prolamovaným košem, na němž medaillony sv. Jana Nep., sv. Víta a sv. Barbory hrubší práce, z i. pol. 18. stol. s nohou mosaznou ze zač. 19 stol., vysoký 0-23 m.

Kalich stříbrný, pozlacený, barokní, s vytepanými obrázky na koši: Nanebevstoupení Panny Marie, sv. Antonína a sv. Františka z konce XVIII. století; měří 0-29 výšky a znamenán dvakráte, a značkou, v níž jsou písmeny AS.

1K

SK

-.íFA:

ftm wi

r¥í*

řn?

A- ffii’

li

By

8ttj

!\i

mu

i* ‘

v

IS I 'V

t<r 1 yfeV '

Obr. 261. Prachatice. Kaple sv. Antonína u horní brány.

Relikviář stříbrný, barokní, ve způsobu monstrance, z konce 18. stol., beze značky, 0-31 m vys.

Pacifikál ve tvaru kříže, stříbrný, z konce 18. stol., noha ze začátku 19. stol., 0-32 m vys.

Relikviář mosazný, barokní, ve tvaru monstrance, z 1. pol. 19. stol. Pacifikál nový, pseudogotický, bronzový, litý, pozlacený, vys. 0-35 m. Kaditelnice mosazná, postříbřená, z 1. pol. 19. stol.

Stříbrná věčná lampa před hlavním oltářem, jednoduchého tvaru, z 1. pol. 19. stol.

Cínové svícny z polovice 18. stol.: 6 vysokých 0-62 m, 6 0-52 m a 2 vys. 0-52 m s letopočtem 1755 a 8 vys. 0-40 m z 19. stol.

Cínové lavabo z 1. pol. 19. stol.

Cínové věčné světlo s nápisem Jacob herbst, vyrytým lvem se sekyrou a letopočtem 1791.

KAPLE sv. Jana Nep. (viz obr. 260.) u dolejší brány měla prý nápis: Čeho BUh znaMa UCIniL skrz hrDInsky skUtek sWUj. Vnitř pod

h;

V,

Ti

r "!

Obr. 262. Prachatice. Kaple sv. Jana u horní brány.

oltářním kamenem: Tento sLib se DopLnIL a nas bIDne VIsVoboDIL. O nápisech není stopy více. Kaple v barokním slohu 1. pol. 18. století vystavěná uzavřena jest dobře provedenou železnou kovanou mříží. Obrazy z legendy sv. Jana jsou neumělé.

KAPLE bolestné P. Mariev ulici Krumlovské s hrubě řezanou sochou a ještě méně dovednou železnou mříží kovanou, z 2. pol. 18. stol.

KAPLE sv. Antonína (viz obr. 261.) na hořejším předměstí za branou Pasovskou jest založena od Jana Bilanského, r. 1730, jenž do ní pojal kamennou sochu téhož svátého, postavenou tu od kněžny M. Ar-noštky z Eggenberga. Honosí se podobnou mříží kovanou jako kaple sv. Jana, v níž obsaženy písmena S. A. P. (Svatý Antonín Paduánský.)

Menší KAPLIČKA sv. Jana Nep. (viz obr. 262.) vedle stojící jest velmi jednoduchého provedení.

Zikmund z Turnštejna postavil při rekatolisaci města štaci díla sochařského k svému domu; roku 1679 dala ji obec před radnici přenésti. Dnes nikdo o ní neví.

R. 1835 maloval Felix Faber obraz sv. Filipa Nerejského do kaple na L i b i c h o v. Zvon tam přenesen z dolejší městské brány, když se jím do r. 1834 delinkventům zvonívalo. Kaple přestavěna 1860/1.

STARÁ RADNICE čís. 1. na náměstí. (Viz obr. 263.—271.)

Roku 1448 vystavěl si Oldřich z Rožmberka na místě nynější radnice nádherný dům, k němuž volné schody vedly. Roku 1544 prodal obci Pra-chatické p. Petr z Rožmberka „plac a místo k'hradu jeho náležité, počna

rjJk

iíj

' tr

?sájj

Ml

eb m

ffl

*■ -!*&**■-- : *■“

___ . , mjhpssf

'    - řsLi:

13 11

W$&m

Obr. 263. Prachatice. Dnešní náměstí.

od schodu, po kterémž se na ten hrad chodí, až do domu Kozy Jankova, na kterémž jsou již domy a obročnici obecní stavětí počali", Zámek sám se všemi pozemky a lukami daroval městu r. 1569 p. Vilém z Rožmberka, dada obci právo prodávati ty rozdělané kopaniny na stavbu nové radnice. Prachatičtí dali potom zámek strhnouti a v létech 1570—1 novou radnici s nemalým nákladem vystavěti.    ■ ř.' i

Roku 1702 zapálil blesk věž radnice, avšak další nebezpečí odstraněno. Roku 1719 ztrávil oheň zadní část její a r. 1832 shořela celá.

Až do tohoto ohně, jenž celé město zničil, měla radnice vysokou prej-zovou střechu s dvěma štítky vikýřovými na přední straně. Z přední strany střechy vyčnívala úhledná vížka se zvonem a hodinami. Oboustranné, vysoké, vásami zakončené štítky doplňovaly ladný celek. Willenbergův pohled na Prachatice z prvních let 17. stol. a obraz města v zámku Krumlovském ukazují nám formu vížky, která poměrně na nízkém, asi dřevěném, krychlovém podstavci, v němž se nalézaly hodiny, vyrůstala ve formě

hruškovité, vlašské báně osmistranné ve štíhlejší lucernu, podobnou stříškou zakončenou. Byla plechem kryta a železná tyč vybíhala v dvou-hlavého orla s hvězdou nad ním. Při obnově po r. 1832 postavena na hřebeni nová jednoduchá vížka čtyřhranná, která však byla v novější době sne-

fc.

kg**]

i*

ti

Obr. 264. Prachatice. Dnešní náměstí.

í’í:*

fl?»

ŠSP

■ >

řás

rřVí-3-

Éit

až

j': „~W ">

?Ww -á

h' ' -v    ,

«ř

í>y*

Uf-ifWSři

fíUSflgl

■:

I i.

H*

§■

." • ¥’ í

g.

íf

sena, tak že dnešní taškami krytá střecha, mnohem nižší dřívější, postrádá, veškeré okrasy. Při zmíněné obnově zůstala průčelní zed ovšem malbami, chioroscuro provedenými, ozdobena, znovuzřízen a s použitím starých motivů malován pouze fabion o 0*90 m vyčnívající. Obnovitel maleb zvěčnil se jednak v hlavní římse na obraze Justicie /. Faber r. 1843^

a pod fabionem nápisem: NACH DEM BRANDE 1832 IST ES IM JAHRE 1843 WIEDER INWENDIG HERGESTELLT UND AUCH DIESER PA-WION NEV BEMALT WORDEN. JACOB FABER MAHLER.

Zvláště k obrazům ctností použito červené barvy, která jedině sil-

áé^Sss**-?

=?=

A:

UM

mimi

lili

r ‘M ' :

smíme-

ÍSílt

illí

II

MSMtgpi

■M

sfGp

setí

mkAi.

ti

wrrr

agstogaJ

S ů,g;;jš£

É&m

y dá»-

*JK*

Obr. 265. Prachatice. Stará radnice před opravou.

houettu kresby nám podává a jak osoby tak ornamentální obrubu v detailech plně kryje. Zevní architektura dvoupatrové budovy o pěti okenních osách odpovídá rozdělení vnitřnímu a jest vzhledem k zamýšlené dekoraci malbou velmi jednoduchá. Široký, kvádry žulovými vroubený, do půlkruhu sklenutý portál, jehož svorník v plastické kartuši obsahuje znak

města a nad ním rok stavby 1571, vede do přízemí málo (o-6o m) nad terrain náměstí zvýšeného; podobnými mohutnými kvádry sesíleny jsou rohy, kdežto kvádry v obou vyšších patrech jsou jen vyzděny a stejně s ostatní plochou malovány. Ve výši okenního parapetu 1. a 2. patra přepažena plocha mělce vystupujícími kamennými kordony beze všeho profilu, jedině

■!

! ■ gh—-1    -......—--

i.-

pElfllBl*

plili

šss

šsss

II1Srí

lig

fT

| TTT LI

si■ ItPSííL «

"W\K

rV íiř

jt

~T

~j

Pl f:

mrm pí

n-rrm

laj

*

- ■ •' I

:-V

mm.

jjUHSBitW

JSKattc,—

i*.

i.í!

3:

Li _

iššřjs:

3911

ttiwV '

■i v

11 i H

it-slÉI

1-^. • - • ' T⁵*    -

>*••«« Y'«W*'VV .'Ctrjutiywtvd

i •.......

Obr. 266. Prachatice. Stará radnice po opravě.

kamenné překlady dvojitých oken dostaly jednoduchý profil krycí. Za to vystupuje hlavní římsa obloukovitě na 0-90 m a kryje takto dekoraci stěn alespoň před zhoubným vlivem častých zde dešťů. V římse vyobrazeno v oválních kartuších osm ctností nápisy označených a to: Patientia (žena s beránkem), Prudentia (žena se štítem či zrcadlem), Caritas (žena vztahující ruce k 2 dítkám k ní spěchajícím), Justitia (žena s mečem a vahami, zde podepsán J. Faber), Fides (žena s křížem a kalichem), Spes (žena připoutaná k sloupu, u něhož stojí kotva), Fortitudo (římský vojín s kopím

a štítem, proti lev k sloupu připoutaný), Temperantia (žena nalévá vodu do mísy, z níž pes pije).

hlavně vinných arabesek, zaujímá nej širší mužská

Z meziokenních pilířů, z nichž tři obsahují malované výplně ozdobných rostlinných

statná postava, z jejíž úst vychází meč a lilie a v jejíž pravici je měšec, v levici peníze. Na prsou má lví hlavu, pravá noha jest lidská, levá medvědí; pod obrazem nápis got. literou:

Mim me ntues eí si peíis ofia u£ri«j Šišce frut eí si ms utcere nine biu.]

Prostor mezi okny druhého a prvního patra zaujímají čtyry obrazy k soudu se vztahující, uprostřed znak Rožmberský, držený dvěma medvědy. Jednotlivá pole dělí se malovanými lesenami. Na pásce pod erbem na-

É lilii.....!

Z obrazů značí první Šalamounův soud, druhý, ve dvě polovice rozdělený, v první starší židovské před Danielem, vzadu muž od dvou oděnců odvedený, druhý přepadení Zuzany v lázni staršími židovskými, vzadu ukamenování obou lidem. Obraz třetí značí soud dvanácti soudců, před nimiž bohatý obžalovaný míní podplatiti chudého svědka neb žalobce. Mimo hlavního soudce s žezlem a zavázanýma očima jest všech n přísedících bez rukou. Čtvrtý obraz zase rozdělený představuje v první polovici potrestání nespravedlivého soudce (Sisamna), jemuž tři biřici svlékají kůži s těla; v druhé polovici soudí syn jeho Otanes na stolici, pokryté odřenou koží. Podobně jako meziokenní pilíře 2. patra, jsou také v I. patře rostlinnými arabeskami vyplněny, širší pilíř zaujímá pak obraz, jak Herakles kyjem ubíjí draka; v pozadí město.

Prostor mezi okny prvního patra a malovaným kordonem přízemí zaujímá 6 zarámovaných tabulek s nápisy. Po levé straně první stojí genius s přilbou bez okrasy, v levé ruce drží štít s monogramem Wolfartů (Bolfartů), vedle leží koule; po pravé straně šesté tabulky

i a nese koruno- ^7/ a štít, na němž písmeny I M B (Invenit Martinus Bolffart).

psáno: WILHELMVS A ROSENBERG.

vanou n

a ni

rr* &

se

, z níž vyr

Tabulky obsahují následující nápisy liter římských:

první RESPVBLICA NOMEN VNIVERSAE CIVITATIS EST, PRO QVA MOŘI, ET NOS CVI TOTOS DARE, ET IN QVA OM NIA NOSTRA PONERE ET QVASI CONSECRARI DE BEMVS.

EO OMNIS VITAE NOSTRAE RATIO EST TRANSMIT TENDA VT MAGNAM NOMINIS NOSTRI FAMAM ET MAXIMIS IN REMPVBLICAM MERITIS COLLA TIS POSTERIS RELINQVAMVS.

druhá AD REMPVBLICAM PLVRIMA VENIVNT COMMO

DA, SI MODERATRIX OMNIVM RERVM PRAESTO EST SAPIENTIA HINC AD IPSOS, QVI EAM ADEP TI SVNT, LAVS, HONOR, DIGNITAS CONFLVIT. EST BONI MAGISTRATVS, COMMODA CIVÍ VM DEFENDERE, NON DIVELLERE, ATQVE OM NES AEQVITATE EADEM CONTINERE.

třetí

CIVIS EST IS, QVI PATRIAM SVAM DILIGIT,

AC BONOS OMNEŠ, SALVOS, INCOLVMESQ DESIDERAT • ČIVEM OPORTET AEQVO ET PARI CVM CIVIBVS JVRE VIVERE NEQVE SVBMISSVM NEQVE ABIECTVM NEC SESE EFFERENTEM, TVM IM REPVBLICA (E)A VELLE QVAE TRANQVILLA ET HO

NESTA.

čtvrtá MILLIES PER IRE EST MELIVS, QVAM IN SVA Cl VÍTÁTE SINE ARMORVM PRAESIDIO NON POS SE VIVERE PR/ESIDIVM CHARITATE ET BENEVO LENTIA CIVIVM SEPTVM OPORTET ESSE NON ARMIS • ILLA NON EST CIVITAS KVM LEGES IN • EA NIHIL VALENT, CVM JVRA NOCENT, ET CVM MORES DEPRAVANTVR.

pátá] NIHIL EST TAM APTVM AD JVS CONDITIO

NEMVE NATVR/E, QVAM LEX, SINE QVA NEC DO MVS VLLA NEC CIVITAS NEC GENS NEC HOMI NVM VLLVM GENVSSTARÉ NEC RERVM NATV RA OMNIS NEC ETIAM IPSE MVNDVS STARÉ POTVERIT.

IN OMNI CIVITATE SVNT TŘES SPECIES HOMINVM SCI LICET DIVITES, MEDIOCRES ET PAVPERES INTER QVOS OPTIMI SVNT MEDIOCRES QVIA MEDIVM SEMPER EST OPTIMVM ARISTO LIB 4 POLITI CO-

šestá

ARBORES VETVLAE ET INVIDAE ARBVSCVLAS SVBNASCENTES NONNVNQVAM SVIS RAM IS IMPEDIVNT NEC EFFLORESCERE SINVNT, SIC FA CIVNT QVI DAM SENES IN MAGISTRATV, CVM VIDENT BON/E INDOLIS JWENEM INVIDIA CAP TI VARIIS MODIS DEPRIMVNT NEC PROFICERE SINVNT

MVLTORVM IMPROBITATE DEP(R)ESSA VERITAS TANDEM EMERGIT IN LVCEM.

Po obou stranách prvního okna a portálu vojíni s pozadím téhož města: V prvním poli vojín římský s hlavou obnaženou; v druhém vojín s turbanem kopím a mečem; v třetím vojín římský s přilbou na hlavě, jenž tasí meč k odboji.

m.

'i OMS P. CÍVfTAlX SVTIt YKE5 S .    ...:u DíV íTES MUXOCHí/i ET !’

f OPY1M1 SViíT MtWOCBřS OYLY !

ti

• •{•SňwMrížrv 0i.^4ÍS    {•

i V- ■-* wň w Wft__j,

—

?*'pj

43

ppi

■>|

e&UGs S...    :*&, :>.*a zOmSíx, -

Hi

Obr. 267. Prachatice. Stará radnice: obraz o křivém soudci.

Pilíř mezi 2. a 3. oknem obsahuje obraz úplatného soudce (viz obr. 267.), hotového přijmouti dar od boháče, tu sahá po žezle ze zadu smrt. V tabulce nad obrazem nápis:

Kdož pro dary krzywie saudyss chudého Wytrhnu tie z saudu i z lidu mého Nemužiete prawa osudu zbyty Gehož což žiwo gest nemůž ugyti.

Na pilíři mezi 3. a 4. oknem jiný výjev (viz obr. 268.): za soudcem, který béře od bohatého peníze, smrt s přesýpacími hodinami; vzadu město.

Nápis nad obrazem zní:

Bohatý chytřec wida zle wyhne se Chudý przed se gda w sskodu uwaly se Prawem každý newinny bywa dawen Skrz dary winny bywa pomsty zbawen Prawo pawučinie se przirownawa Gijz brauk prorazij musska w nij zustawa.

Obrazy zhotoveny podle Holbeinova „Tance smrti".

■am

Ti

ii:

—V—

MĚ

Obr. 268. Prachatice. Stará radnice: křivý soudce.

Nad přízemními okny malovaná římsa s volutovým zakončením.

Schaller připomíná roku 1786, že bylo také hebrejské a řecké nápisy viděti. R. iqoq—10 opravena fagada malířem Lukeschem. Značnějším změnám podlehla během dlouhého trvání budova uvnitř. (Viz obr. 269. a 270.) Původně bylo v přízemí i všech patrech po dvou velkých síních k náměstí obrácených a po dvou malých pokojích do dvora; mimo to honosila se budova nádhernějším volným schodištěm do 1. patra vedoucím,.

z něhož zůstaly podnes jedině zazděné dva sloupy kamenné; přístup z i. do 2. patra zprostředkovaly schody vedlejší. Dosud v původní rozsáhlosti zachovaly se pouze 2 sklenuté síně v přízemí a 1. patře, vedlejší 2 pokojíky a poboční schodiště; jinak budově již v 18. století dostalo se částečné

Hi

\y

n

L.....

!L

[I

i/

iťjLJ

A*'

""I

'1

¹

Brzezniczky, jak se sám podepsal v knize literátů.

J) Mat. 27. 29. ²) Jan 12. 28. ³) Marek 14. 1. ⁴) Lu. 22. 1.

ffS

■bJ

IH

í-

■£

Obr. 269. Prachatice. Stará radnice: půdorys a) přízemi. 6) i. patro, c) 2. patro, d) průřez.

opravy a po ohni roku 1843 důkladné přestavby. K síni přízemní vede kamenný portál, sice goticky profilovaný, avšak již v duchu renaissance; kamenný portálek v síni 1. patra jest čistě renaissanční.

Následkem přestaveb, zvláště zrušením hlavních schodů a úpravou nových změnila se dvorní fagada: ze schodiště zbyly pouze 2 kamenné sloupy, do nového zdivá vestavěné a parapetní zed; v hořejších patrech

llíjlji

jllf

přistavěna spojovací chodba. Poboční trakty dvorní json dekorovány sgraffitovanou rustikou, mezi okny druhého patra stojí napsáno starým písmem: Jtrfa 1571 na brn mistra Uana 3fmsi; npabl ©rbrn ralarf;, rorja

llaiii

fll

.........

\¥.

II

!! iJ

Ka|H

í;í

|!l*í !..... ; lig

Pi

lij

!.

Šjl

I:_

Sni lij

Wm

wm m

y/A

lili

v museu,

Obr. 270. Prachatice. Stará radnice: e) kamenný venýř vfpřizemí, f) dvéře g) kamenný venýř v i. patře.

kolejko rpřjrl tyto rarishtt bolu. (Viz obr. 271.) Přední trakt budovy jest podklenutý, sklepení vedou však dále pod náměstí, jak to zde obyčejem při většině domů.

Obr. 271. Prachatice. Stará radnice: Nápis na dvorním křídle.

Přistavěný dvorní trakt, v němž umístěny jsou trestnice, poukazuje letopočtem na rok 1872.

V přízemní síni staré radnice umístěno městské Založeno teprve v nejnovější době, zasahuje do všech.oborů, nejen uměleckých a uměl. průmyslových. Přirozeně jest zde praehistorie zastoupena málem: vykopávkami na Pobočí jižně od Vítějic, kde nalezeno pohřebiště o 20—30 hrobích, z nichž dobyto: zbytky lidských kostí, také kostí mentovaných a z lebek, pohřbů žárových, uhlí a opálový nožík, několik střepů z hrobů Janských u Netolic, přesleny od Vostrova a Prachatic ze staveniště gymnasia, střepy z okolí Starých Prachatic, Vostrova, Žernovic a Dvoru, bronzovým kopím a železným srpem od Fefrů, železným hrotem

museum.

orna-

Obr. 272. Prachatice. Městské pečeti.

a skleněnými perlami od Petrovic, skleněnými perlami od Starých Prachatic, Horního Záblatí, Křeplic a Volovic a jantarovou perlí z okresu Vimperkského. K této druží se menší nálezy středověké: střepy nádob, kachlů, skla, železných hřebů, podkov a jiných předmětů hlavně ze Skalky a okolí.

Stavebních předmětů je zde řada (viz obr. 213. b, c, 306. a,b a 412. d): kamenná hlava z okenního ostění někdejšího Merwaldova domu, zbořeného r. 1901. Svorník předhradní brány Písecké s letopočtem 1527. Kus tesaného pískovce, asi z téže brány, s nápisem:    dttníaíts, rožm

berská růže, asi taktéž z brány. Gotická kamenná žebra a konsoly z někdejšího Merwaldova domu. Got. profilovaný sloup z kostela Zbitin-ského; prohloubený kámen k uhasínání pochodní.

Sem budiž přidělena také socha spravedlnosti kdysi na kašně uprostřed náměstí postavená a po zavedení vody v době novější i s kašnou, od-

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Prachatický.

17

,'Á

li

..

-y

:c

7,

cy

N5r

li

Tj

í-*

V fV

* ^ '•*>

Ptll

i'-*.*/* ■

•v

::

4>M?

rišT⁸^

/ii

IillpiLÍ!P

I I! !l

lili II

lrr-r—,• *

£ '4 -/Sř

,§□

MIC

ssfm

Obr. 274. Prachatice. Dnešní náměstí s někdejším pivovarem Rumpálovým.

klizená. Jest primitivnějšího provedení z černé žuly; podstavec, na němž již dříve stávala, sahá do doby 1583 (viz o kašně na jiném místě). Dále menší sošky, mezi nimi: poprsí P. Marie s Ježíškem asi z 15. století se stopami staré malby.

Nábytek jest dosud málo zastoupen:

psacím stolkem, kulečníkem z 1. pol. 19. stol., truhlami zdejších cechů hlavně z 18. století, domácími lékárničkami, malovanou truhlou z r. 1832, druhou z r. 1834, psacím stolem vykládaným z 1. pol. 19. stol., prádelníkem z 2. pol. 18. stol.

Hudební nástroje:

pianem od Ferd. Hofmanna z Vídně (zač. 19. stol.), klavirchordem primitivní prací z 18. stol. (?).

Z drobnějších věcí sluší připomenouti: ze železa a kovů jiných: kované kříže ze hřbitova Staro-Prachatického, staré zámky, z nichž nej-starší jest se dveří staré sakristie děkanského chrámu, klíče, železné rameno s košem z domu čís. 45 na náměstí, kdysi sloužící k osvětlování města smol-nicí; staré plechové lucerny, svícny, kratiknoty, mlýnky na mletí kávy, stoličky na ohniště, kleště na oplatky, ostruhy, podkovy, třmeny.

Pečetidla městská, z nichž jedno ze stříbra, a cechovní (viz obr. 272., 273.), kapesní hodinky, mezi nimi velmi krásného provedení jsou -od Michaela Krumfihuebra, prstýnky, měděná konev cechu kovářského z roku 1793.

Ze dřeva: formy na perník, ferule cechovní, dýmky. Z kůže: právo pletené, pasy, vyšívané pávím peřím. Ze skla: sklenice z 19. stol.

5*

wzvmmm

V*

z:

■1

íl

SE

mm

mm

lď*'>

má

r*

L> v .

■SR

:'-r

V)

1?

Obr. 275. Prachatice. Někdejší pivovar Rumpalův č. 41 na náměstí.

Z hlíny: různé nádoby z 18. a 19. st., kachlíky renaiss. z Koppelhofu a ze staveniště gymnasia, vasa z kaple sv. Petra a Pavla, staroprachatické. Z kameniny: talíře z Dalvice, Klence a jiné.

Z papíru a látky: vějíře, čepce zlaté, stříbrné, krajkové.

Z kosti: ženské hřebínky, různé tabatěrky, také z jiných hmot (cínové) .

Obrazy: menší obrazy olej., mezi nimiž obraz Mariacelský, kopie Uherského z doby králů Anjouských, se znaky.

Na skle: z Kvildy a selské z Bavor.

2 obrazy, akvarely zvířat, od Antonína Lochmanna z Písku;

I,

#í

maí i

r f iib

nsm

fHH IHMI

jč '

ml

*1

Obr. 276. Prachatice. Knížecí Schwarzenberský dům před opravou č. 169 na náměstí.

2 obrázky sv. Benedikta a sv. Školastiky, na pergamene, z 2. pol. 18. stol.; rytiny různé, mezi nimi korunování cis. Marie Teresie za královnu českou.

náboženské: relikviáře z 18. století, židovská mosaz, visutá lampička; zbraně: pušky z 19. stol., kordy a meče z 17.—19. stol., z nichž meč nej starší nalezen u Brenntenbergu, kamenné a železné koule a hroty.

Národní garda a sbor ostrostřelců zastoupeny jsou: klobouky, šatstvem, puškami, prapoiy a terči, z nichž pozornost poutají terče s pohledy na náměstí a okolí kostela z doby před ohněm 1816, 1830, 1831. (Viz

obr. 220.)

Museum vyniká hlavně v písemních památkách, týkajících se dějin města. Sem náleží: velká pamětní kniha pergamenová, založená I534>

v slepě tlačené kožené vazbě vázaná a mosazným kováním opatřená, vedená až do nej novější doby.

Vedle ní menší taktéž v 16. stol. založená a v kůži vázaná pamětní

SSRI

ťáfSjĚk

*>*vl *##■!

Zf-JB

. - •*(

PPI

OV

i-

fSm.'

čzSJxl

§ÉŠI

Obr. 277. Prachatice. Knížecí Schwarzenberský dům č. 169 před

■Ž.Ó,

M§Í: ■

\f

i-

MI    -^>J^Ž2ŽS^4-f

¹ w« m ■

2Si«»ii

as

rr

m&á

Ů: i

/,

hůiW*|

f^SjH ýdůSiy

i'

■l ' n -->.!•- 4, Ajl

''<n

*2.:

:■

$jg§ i) ~

WS*

oii'/ ^'šyOfýs#

řs

ior:v

opravou.

lfrif 11 tóiSMi: •: WMG&JwĚ: 44 Hit,

ž^,ivřV-a^ijpf .:,■

: ■! -Ůióy.....■

' mMĚm Ů

iff

[jy

S5

i-.’

íM

SJÍ

►*>

■■-I

'. 7 JfcJ

mi&A: ■

*% i$r

tfs áJv

fe%žáž5Í>afr ,.. • !$ i^átgÉá

v\ ii;ď?    .'>•"'&* > ■ .->■ ■ “>toř«3

■ Yt <Aw4á

kniha, obě hlavně s obsahem českým; dále sem náleží: velký latinský kancionál pravidelného písma a jednoduchých iniciálek, vázaný v tuhých kožených slepě tlačených deskách, s mosazným těžkým kováním a nápisem: SYXTVS STE1NHAVER INTROLIGATOR ANNO 1554.

Účty o solném obchodě až do r. 1584 sahající, cedulkové registry solné z let 1630—33, Rejstra smlnvnij z r. 1530 a řada listin na pergamene,

>■

"i

4laH

mat

• v, f

HWF

ttSs

Um

%*«*C»*řÍSÍBí

iral

x.,_ j,

-itóSP¹

bJ

Obr. 278. Prachatice. Knížecí Schwarzenberský dům č. 169 před opravou.

týkajících se práv města, řemesel a pod. Také značnější množství starších tištěných knih, mezi nimi německá bible s rytinami Jana Ulricha Krausse z r. 1702.

PIVOVAR (viz obr. 274., 275.), někdy Rumpalův, nyní sladovna č. 41 na náměstí jest od r. 1832 také o své štíty oloupen; stěny nad loubím

Es* -m"'

í "íJty

4*íj

fir’ •••>1 v. -. i

v-2

v*

Ki

Obr. 279. Prachatice. Knížecí Schwarzenberský dům č. 169 před opravou.

pokryty jsou sgraffity na červenohnědé půdě. Hlavní obraz pod okny znázorňuje bitvu anticky oděných bojovníků na koních i pěších, nad níž

na pilířích meziokenních vyobrazeno jest 5 lancknechtů (pištec, bubeník, vojín s mečem, praporečník a kopinník); pod bitvou v trojstranných polích loubí grotesky a ornamenty. Na straně kratší ve stanu spící vojevůdce, v 2. stanu 2 vojínové popíjí; nad nimi kopinník a šašek s korbelem. Připojený nápis: Renovirt 1863 připomíná opravu, kterou obrazy byly značně poškozeny. Tenkráte pomalována také římsa a přimalováni popíjející vojínové v stanu. Pivovar náleží k oné skupině domů, k jichž postavení Petr 7 Rožmberka dal povolení; původní, až do ulice kostelní sahající náměstí, takto velmi zúženo. Do domu vedou vrata s kamenným gotickým profilovaným ostěním hrotitého oblouku. (Viz obr. 288 a.) Vnitřek neposkytuje nic architektonicky cenného.

A'

f.

M]

aíš

oH

.-"■ ty⁻,, J

■0 -• a.* ■

4řS

*<*

f-ha

i\'/.

mu

Š-A

fHH

>/

fffóví

%. ■: Á ■ i! &

|H írťTirfT ^Tr,i í-r**-*

aP

HES

Aíi

jHr-j

pWíff-Kfh

U i A ¹ ií

PM?U«h|

[Vflfcwns

ÍXk&mmc

Ktt

fóg

sirX

i.í.1

Obr. 280. Prachatice. Knížecí Schwarzenberský dům č. 169 na náměstí před opravou.

DŮM KNÍŽECÍ Schwarzenberský č. 169 na náměstí. (Viz obr. 276. až 285.) Byl kdysi attikou a sgrafitovanými malbami po celém zevnějšku dekorován, z nichž většina asi po ohni r. 1832 vzala za své. Při poslední opravě r. 1889 odkryty malby celou jižní stranu zaujímající, rozdělené na 5 pruhů, přerušených okny a jejich prolamovaných a nově omítnutých ploch. V nej hořejším úzkém proužku jest velká společnost mužů, která se oddává zábavě s ženami a pití; k tomu poukazuje také nápis, z něhož se zachovalo : . .. SO • FINT • MAN • DIE • (F)IEDER • SICH WOL KENT • • • B • ICH • IST • BES -| ICH • WIE • WOL • MANS, N • • DRINCK • ICH • WEIN • SO • VERDIRB • V • W • VERDORB • • NEINT • NAMO • SI • AIN • ICH • DRINCK • ICH • WASSER • SO SI AIN • MAL • • EREN 1573.

Z vedlejšího obrazu viděti pouze spodní část mužské postavy a kopyta 2 zvířat, po čemž následuje sv. Jiří na koni, jak kopím ubíjí draka; na posledním obrázku téže řady bylo viděti několik osob u korunované osoby

i. a

..

TÉ ,,

i#

vV

|í §«

'SĚé

‘■-i

Ste<!

L ~ '}

I'

Wrá^P

Bl

yš

Wm/j.

fli

r 'M>ř.

:i

r*

|JQ».

®i

^SLuiSÉ

Šili

feáH'

lsM

iii

Asi

jflMmŠ

iMm '

mrnů- ■>■■■ "< s;jj

=sss

í$ó

úm:

^HiLa ' ■ ■' ijř '•

**■ %

ksii

liji

mT

3.;

llr^ýMÉÉ • i

WěĚZJěŘĚ; mini

£ L.

£3

Obr. 281. Prachatice. Knížecí Schwarzenberský dům č. 169 po opravě.

sedící na lišce; dnes viděti pouze malou část jeho, ostatní zakryto novou omítkou.

Druhá řada počíná lancknechtem s praporem a mečem a štěkajícím psíkem; po nich přijde mezi okny společnost 2 párků: první se džbánky u nohou a v rukou, druhý s květinami; za druhým oknem mořská panna s dvojím rybím ocasem. V další plné, zazděným starým oknem přerušené polovici část vojenského tábora s polními stany a vyzvání Goliáše Davidem k souboji.

V 3. řadě pod lancknechtem jest několik osob nejasného děje; po nich následuje smečka psů za zvěří, jen z části znatelnou, hnanou lovcem na koni s kopím, za ním trubač, omítkou zakrytý, a honec s kopím pod stromy. Dále lidská postava se slonem a vojenský tábor se zabitým Goliášem (?).

Ve 4. řadě vymalována hra dětí kolem slepé báby, mezi okny pozdvihování nejsvětějšího před oltářem, při čemž několik stařen nenuceně klepem se baví, jejž jim ďábel měchem do ušr fouká, při čemž 2 čerti hříchy

* rm

..

v;

Í3SNS|3

mm

FW i

'i:

! ggj

'■

4"

jnSpij

,* *' íi $

pj

■■

A?.

.....

®4rPV*t^í • ,    ’ 'V

i-: -    ■

=5£%S

4

-.í/TV •' ''•** “

HHRr ž5r ť;

'V    ■ ’ A- ■    - ■ yv'

*** fb Í SĚ^V-^

r-; ,,

if

<•

ř§ii 3?

áS

PgSČW!

wĚ£

'?Jl

*. :; ' '

■,/*■ :. . ■ - .;. >^ÍM

:SÍ

mm

sfe

rr

4g§k-£*

M3ÍŽ

ř,i

Obr. 282. Prachatice. Knížecí Schwarzenberský dům 169 po opravě.

VERACHTEN DVOT NIT • GV OT GOT STRA FT ALLEN IBER MVOT • WAS M NIC(0)P NC (NFI) AV • HAT ■ VERAC T IEST • IECZ(A)R FRAC • • CXI (?)

žen na pergamenové blány zapisují, z nichž jeden popsanou blánu zuby roztahuje. Za oknem necelý jezdec na koni. Vedle dobře zachovaný obraz prodej Josefa kupcům Egyptským, čemuž odpovídá nápis za zazděným starým okénkem:

Pod oknem a nápisem ornamentovaná výplň a vedle ní 3 nejasné lidské postavy.

Pátá řada porušena jest zazděnými starými a vybouranými novými okny; zbyly pouze 2 mušle nad starými okny a část mužské postavy, která drží v rukou jakous nádobu. Nej zajímavější, byť i nejméně Zachovalý jest poslední obraz, pohled na město Prachatice, město s hradbami, branou a‘ věží, k němuž se blíží 2 ozbrojenci, z nichž jeden drží hůl velitelskou,

i?

ti

"!

'-i

11

>* ti

aá

|r

S%

■'

IR

ý‘-

tefV

jí

vfi

K

ílsašá

: | €;vt«í

-Alf'

_■ li _________    .

á?ř\

fc

bý

ÍN4% a ;

‘“'1 * -JÉm

V-*'

*%í

••

.■ :

&®V

m*.

■■

:'

ivm

(*' ■^■4.    ' -j

VÍjXis

SE

li

BiMBJ

IBIS

Obr. 283. Prachatice. Knížecí Schwarzenberský dám č. 169 po opravě, j

na koních a za nimi vojsko s praporem v čep, na němž jest zobrazen kalich. Vedle obrazu část šaška.

Čelní, k náměstí obrácená fronta, v které se otvírá kamenný kvádrový portál s kartuší a znakem Schwarzenberským, podlehla časem a hlavně snad po ohni r. 1832 velké změně, tak že se zde ze staré dekorace zachoval pouze úzký.proužek, v němž lze nahoře znáti mužskou postavu s korbelem, pod ní delfína, dále výklenek s ženskou postavou a ještě níže 2 skupiny osob, jen z části zachované. Uvnitř udrželo se na stropech 1. patra ploché rámování.

sou-

K výše uvedeným veřejným budovám připojujeme ještě tyto kromé stavby, při čemž uvedeny a další paměti zachovány bucftež také ony, které novější době padly již za obět. Sem náležejí:

DŮM ŽĎÁRSKÝCH Č. 13 na náměstí (viz cbr. 286.); řadil se co do výstavnosti a bohatosti dekoru zevního hned za radnicí, avšak jen v 1. patře zachoval si pestře barevný svůj šat. Budova úzká, o 3 okenních osách, dvoj-patrová, vybíhající ve štít s pilířky vásovitě zakončenými, z nichž vystupují báně se štítky a hvězdami. Vysoký vlis hlavní římsy rozčleněn jest konso-lami; římsa lunetová značně nad 1. patro vyčnívající pomáhala chrániti obrazy zde umístěné. Z nepatrných zbytků nápisů pod architravem druhého

■.v

mssl ■

P* ;

.

Vv-

mň

Pití

SE

.5

i®:

aki

Sis

-'i

k,„

f#v||

b-

•V*J

fe:á

Obr. 284. Prachatice. Knížecí Schwarzenberský dům ě. 169 po opravě.

patra: . . VS • D • B III; Ty RAN IS VLASTAE IVG | NEZAMISL • D • B • 1111 [ NATA DVX BO • V ; VOGENVS DV • B • 6 | VINSLAVS DVX .... CRE-ZOMIE . . dá se souditi, že stěny dnes holé pokryty byly obrazy prvních panovníkův českých. Další řadu jich shledáváme v lunetách římsy nad i. patrem s těmito nápisy: VENCESLAVS : 1111 : REX : B : XII, | SIGN SMVND’ CJE S • B : R : XIII, j ALBERT’ CŽE S • B • R- XIV, | LADISLAVS B • R • XV, | GEORGIVS BO • REX XVI, | VLADISLAVS B • R • XVII, j LVDOVICVS B • R • XVIII. | FERDINAND’ ChE S • AVG • B • R • XIX, j MAXIMILIAN’ CŽES • B • R • XX RVDOLPH • D • G - R - I ■ S EM • AVG j .... Mezi nimi ve výklencích jsou putti s loutnou, bubny, citerou, harfou a rybou (prý podle Luca della Robb:a).

Na. pilířích meziokenních vyobrazeny jsou allegorie s nápisy: Justicia (žena s mečem a váhou), Pacier.cia (s křížem a palmou), Prudencia (se zrcátkem) a Fortitudo (vojín se štítem, v němž lví hlava, hadem kolem levé ruky a sloupem pod páždí).

Parapet pod okny zdobí 3 zna.ky: dvojhlavý orel císařský, na jehož křídlech jsou již málo znatelné erby zemí českých Moravy, Slezska, Hořejší a Dolejší Lužice, český lev a znak města Prachatic. Mezi znaky 2 allegorické

f mě

0;,ť,

j.

íěěě.< jtf*.:

v-

b!

*1

::

feFT

rppT$šMR rkíxiMSĚt. «ň-*'A5 3*

BA

gífi

iIJfr

iÍavjMt-^Pc

fjyaaří&žii

t£

->w AD" v-

,r

Obr. 285. Prachatice. Knížecí Schwarzenberský dům č. 169 po opravě.

obrazy Gloria (ženský genius’zvedá římskou korunu, ke které nese putti žezlo a říšské jablko) a Viktoria (vojín s mečem a přilbou a putti hlásající vítězství). Medaili ony sousedící s 1. a 3. znakem nejsou již znatelný; nej-krajnější podávají zprávy o umělcích. Nad 1. oválem čteme jasně: Josef Fargit miestenin z českých Budějic; v posledním nahoře na pásku: SPER-NITVR HIC PETA; pod tím letopočet 1604, ve štítě S. H. (třetí již není znatelné) a vespod (S)ebestia(n Hagen). Písmena v závorkách již odpadla.

Podle Slámy-Šofferle býval na domě dříve ještě tento latinský nápis: BENEDIC DOMINE DOMVM ISTAM ET OMNEŠ HABITANTES IN ILLA SITQVE IN ILLA SANITAS, CASTITAS, HVMANITAS, SANCTITAS, VIR-TVS, VICTORIA, FIDES, SPES, CHARITAS, TEMPERANTIA, POTENTIA,

ciJT

ff

9|

■■

5řllí»:

K9

El ES

j- ’ 1

il lilii

■«aÉ

rsi

PS

S®ESyj

MŠSiiÉ,

JI

Mš&mSkšŘ ^sň

jí

um

iilffilliS

"    - i®

-    ^.rfí/4

«*

tr

W;

yjj

jáa ISseí¹

Obr. 286. Prachatice. Dům Ždárských č. 13 na náměstí.

SPIRITUALIS DISCIPLINA ET OBEDIENTIA PER INFINITA SAECVLA AMEN. DEVS HAS AEDES CVSTODIERIT ET DEFENDERIT INANITER HOMINVM VIRES CONTENDVNT. Dům postaven od Josefa Fargita, mistra a měštěnína z Č. Budějovic, pro Tomáše a Kateřinu Sytrovy z Volar. Malby provedl Šebestián Ha gen. Naproti radnici a jiným domům, při nichž převládá ton šedý, vážný, jsou malby na domě tomto pestré a nepostrádaly prý podle Mikovce ani zlata za pozadí J

Do domu vede kamenný portál, do půlkruhu sklenutý z kvádrů. Vnitřek v posledních letech přestavěn. Malby restauroval r. 1911 malíř Lukesch.

DŮM č. 11. (viz obr. 287., JUDr. Jos. Pluhař) na náměstí jest dvoupatrový, přední část v přízemí zachovala se ještě z 16. století. Průjezd z části se stropem štukovým, podobným oněm v č. 45., také zadní do dvora obrácená místnost má při jednodušší křížové klenbě žebra a konsolky podobné, jako jsou v arkýři č. 45 a v jednom pokojíčku na děkanství. Dvoj okenní

na

■•mm

¹T

II

><

i |

1 |i

LI Li

i.

."'i

11=“=

I    ran§|™Ni

II    ||

I!

*3

niiiw^řwríi

Mí

"i

□i

■ OJ

íf

v

E M pf I

_1!

dl

Obr. 287. Prachatice. Dům Dra J. Pluhaře č. n na náměstí: a) půdorys přízemí, b) dřevěný strop v přízemí, c) detaily klenby, d c) římsy nad okny. f) kamenné ostění i. patra.

pokoj na ulici, nad jehož okny pozorujeme kamenné nadřímsoví se štítky, v nichž jsou značky a růže, má profilované trámy se záklopem, v poslední době olejovou barvou natřeným; ostatní místnosti přízemní jsou sklenuty. V 1. patře u jedněch dveří jest kamenné ostění; přilehlé dvě místnosti jsou do kříže sklenuty, s podobnými žebry, svorníky a konsolami jako místnost přízemní a arkýř domu č. 45.

S domem Ždárských sousedící DŮM č. 14 má v průčelí kamennou konsolku s růžicí.

Na protějším DOMĚ č. 35 lze pozorovati pod bílením ke kostelu Rožmberského jezdce a k náměstí mužskou postavu.

Vedlejší DOMY č. 37 a 38 (viz obr. 288 b, c.) mají na kamenných pilířích loubí a do ostrého oblouku sklenutá vrata s kamenným ostěním gotického profilu.

DŮM p. Max. Němce č. 45 na náměstí (viz obr. 289.—291.), bývalá městská solnice, pozdější masné krámy, jest dlouhá, v přízemi většinou

'(«?■

•i-

4%

mih,.

1:..

Bii

.i

ů>:

iCáíÉL

li

ipif¹ m

1;

il®

■m

Ě=ii

I!

Obr. 288. Prachatice. Kamenné ostění: a) vrat pivovaru Rumpálová č. 41, b) vrat u č. 37, c) vrat č. 38, i) někdejších vrat č. 46..

valené sklenutá budova; v její předsíni zachovala se část plochého stropu, děleného výplněmi, který postupuje i do vedlejší místnosti, zbaven jsa tam členění a tvoře hladký rovný strop. Podobná dekorace, avšak větší rozsáhlosti je nad síní v i. patře.

Kolem stěn táhne se římsa s konsolkami, strop zarámován a kruhy a lištami ve 4 pole rozdělen, v nichž umístěny hlavy andělíčků a hlava lví. V prodloužení této místnosti arkýř, na 3 sloupech do náměstí vystupující, valené sklenutý do 4 lunet. Klenba rozdělena jest sítí žeber z konsol vystu-

pujících, které však jsou jen dekorační. Tvar žeber i konsol a lišt jakož i římsy rovného stropu jest častým bílením úplně nejasný.

mm

mm

pp

W//////A

I CD

[<oaj

Obr. 289. Prachatice. Dům č. 45 (někdejší solnice) :_a) strop průjezdu, í>)_půdorys arkýře v 1. patře.

V síni u dvou dveří kamenná ostění. Dům jest dvojpatrový; 2. patro, jež sloužilo dříve za skladiště, změněno na začátku 2. polovice 19. století na byty. Sklepy sahají hluboko do náměstí.

fy

.7nv.

Obr. 290. Prachatice. Dům č. 45 (někdejší solnice): průřez arkýře v 1 patře a železný koš, sloužící k osvětlení.

l8

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Prachatický.

:’ÍÍij

sj

h-

31

i|i

rU

■-

■T

lUi

•r----------

7.

Obr. 291. Prachatice. Dům č. 45 (někdejší solnice): kamenná ostění v 1. patře.

: ii

ji • 111'

,Flr

•<

liji

•1 o

«wi«h

_|-r*

•'!-"-W

\\

lil:

ír

jlitj

2Í1

Bllfe

Obr. 292. Prachatice. Kamenné ostění vrat: a) u č. 47, b) u č. 48 na náměstí, c) a d) u č. 17 proti kostelu.

Na arkýři vymalován jezdec Rožmberský, v novější době přemalovaný. Pod ním čteme novější nápis: Wilhelmus a Rosenberg. Tento dům byl vystavěn léta Páně 1573, pak po shoření, jež se stalo dne 13. dubna 1832, v roce 1832 a později opět 1868 obnoven. Nad znakem pamětní deska

Jag

A;

ffF".

Ji

řTl

X-■

v.

PR r

ti

"Sr 1 rí

Fjl

'i

Obr. 293. Prachatice. Stará^škola, č. 29.

*«■ ů

Felixe Spinky (f 2. září 1862). Na rohu do Pasovské ulice bylo až do novější doby železné pohyblivé rameno s plechovým košem, v němž se osvětlovalo okolí smolnicí; jest nyní v městském museum.

Sousední DOMY č. 46 (viz obr. 288 d.) a 47 (viz obr. 292 a.) na náměstí mají vrata do ostrého oblouku sklenutá, s kamenným goticky profilovaným ostěním.

1 s*

Další DOMY č. 48 (viz obr. 292 b.) a 50 mají vrata do půlkruhu sklenutá s ostěním kamenným okoseným, jež u prvního jest žlábkované.

Ssp a i

__£

f:7 5

TsfrS

wM

/i

s Dolní branou a kostelem.

i'lil

f'

■ -i, •    •

DUM č. 49 mezi nimi položený zachoval si starou zajímavou stavbu vnitřní.

DŮM č. 29 (viz obr. 293., Jak. Winkelbauer) po levé straně děkanského kostela, někdejší škola, o jednom poschodí, se sgraffitovými obrazy mezi

okny patra půdního. Ve výplních cimbuří jsou různé hlavy, v plných jich plochách rostlinný ornament. ; Obrazy v malbě ryté a v novější době opravou

ifctuá

msssshi;

mm •

____

.,rv , 1

•-'V |    - • j i

1    mmm*

SK

II

•J

‘nr V®

ilsyiJšsfc

z* L

Obr. 295. Prachatice. Nápis na škole literátské.

sos

li

a bílením značně poškozené zobrazují: v i. poli souboj 2 mužů, jednoho s mečem a štítem proti druhému s kyjem. V 2. poli: muž s kyjem vyhání nahou ženu. V 3. poli: muž na zemi ubijí ženu kyjem. Ve 4. poli muž s kyjem od zadu a druhý s vidlicí z předu dorážejí na jezdce na koni s rohy. V 5. poli (rožním) postavy nahé bez jasného děje. Pod obrazy probíhá římsa s prohloubeným pletencem rožně; pod ní vryté kvádrování, na rohu obraz, z něhož poznati lze pouze hocha, nad nímž jest tabulka s jménem HEYDL. Sgraffitové malby jdou dále na straně ke kostelu obrácené, jsou však přetřením velmi nejasné neb novou omítkou kryté. Do budovy, která uvnitř ničím nevyniká, vedou vrata do půlkruhu sklenutá s okoseným ostěním, nad nimiž jest vymalována růže. Zde se narodil prý Křišťan z Prachatic.

Zadní stranou připojuje se budova k vlastní škole literátské, nyní č. 30, jednopatrové, s dvousedlovou střechou kolem cimbuřím uzavřené. Hladká omítka nad vchodem (viz obr. 296 c.) a ostěním kamenným a vedlejším oknům jako na straně druhé nad okny ukazuje k tomu, že zde kdysi byly nápisy, které při obnově domu neprozřetelným škrabáním byly tak poškozeny, že nemožno je přečisti. Ze sgraffit viděti lze v prohlubených výplních štítků růžice a na jednom štítku strany hlavního vchodu znak městský (český lev s klíči přes kříž položenými). Na straně východní, do parkánu, přistavěn pokojík, jenž dosud zachoval na stěnách sgraffitovou rustiku a část nápisu tohoto znění:

(TABVLA) CONTINENS (NOMINA) VIRORVM IN HOC OPERE IN-(STANTER AC) SEDVLO LABORANTIVM 1557 :

(Magistr)atum dum Steiskal dočte guber(nat), cantu(m) dum Beronius trad(it),

(schola) conditur, sacris adicit(ur) camaenis, camaenis sacris conditur uniturus hic tutor doctarum a(rtium), schola, ac . . . sas absque camae . . . nas.

Praesens fuit Kutili quoque Georgius,

nec habet firmum facta (schola) státům, cum sumit mecaenas condere ....

(paro)chi atque patris. Noster . . . Fabi(us) posuit sua opera atque laborem

..... officia fecit ultra :

ergo meritis clari virtute patroni

(imper)tiri sua primus praemia (velit) deus.

Vivite felices oppidani, ferte te(gu)lam,

pergite frugiferas aedificare scholas. (Viz obr. 294 a'295.)

Přízemí jest sklenuté. Při opravě r. 1880 objeven v pokoji jižním nápis: MORS CHRISTI BEAT, jenž byl zase zabílen. Dům byl v starší době s č. 29 a s malým kůrem v presbytáři chodbou spojen, jak ukazuje ještě krákorec z věnčí na staré sakristii zazděný. (Viz obr. 227 m.)

DUM č. 28 sousedící s č. 29 má tutéž fac^adu stejné výše s attikou i cimbuřím, která podobně byla dekorována, dnes však úplně jest zabílena. Úryvky sgraffit (nahé ženské postavy tancující) lze z půdy č. 29 viděti.

mm

i.

■m

iky^nj —*H!,;

11| I

P»i':'iin:.....

éfj.

i-HI 1 ! [ I I I I I

Ir—r

• .li •

!!{!!

Aši 8$|

....

E=i=::;

$t«K

Obr. 296. Prachatice. Ostění vrat: a) u č. 62 a b) u č. 64 v Kostelní ulici, c) školy literatske, d) č. 63 v Kost. ulici, e) u děkanství.

DŮM č. 17 (Jan Šrámek) proti kostelu, jednopatrový, uvnitř svým stářím sice zajímavý, stavebně však poněkud sešlý, má u vchodu do domu a do vedlejšího krámku kamenná ostění. (Viz obr. 292 c d.)

''v U

«•/.

J-i

'<í

J?

Obr. 297. Prachatice. Nástěnná malba v předsíni čís. 65 v Kostelní ulici.

DĚKANSTVÍ. U hlavního vchodu kamenné profilované ostění. (Viz obr. 206 č.) V prvním patře klenba jako v domě č. 11. a 45 na náměstí.

DŮM č. 31 (Jan Šrámek) v Kostelní ulici. Na straně obrácené k děkanskému kostelu (vedle kostelníkova bytu) sgraffitový obraz Večeře Páně. na dolejší obrubě s letopočtem 1563; ostatní stěna má vrytou rustiku. V novější době sgraffita přebarvením poškozena.

iH

.v A-.,*.

MS?SF/. . v A 3*3' ,

uTr?v Ji

■i ^

■r

wm*

—Mn-1 j

rin

zrn

ÍÉ

Mi .1#

__.

. v.

Obr. 298. Prachatice. Dům Husův č. 70 v Školní ulici: fasáda.

V téže ulici v DOMĚ č. 62 (Městské spořitelně náležejícím) mají vrata do domu vedoucí ostrý oblouk s kamenným ostěním okoseného profilu. (Viz obr. 296 a.)

DŮM vedlejší č. 63 (Jelínek) má portál s těžkou kamennou rustikou a ve svorníku značku MAP s letopočtem 1587. (Viz obr. 296 d.)

DŮM č. 64 (Mat. Vávra) má vchod do půlkruhu sklenutý s kamenným ostěním profilu renaissančního (viz obr. 2966.) a

DŮM č. 65 (Dominik Weissensteiner) v průchodu malbu na stěně: 2 štítonoše se štítem, v němž odznak kožišníků. (Viz obr. 297.)

DŮM č. 70 na rohu školní a děkanské ulice, (viz obr. 298—-301) známý pod jménem dům Husův, poněvadž podle pověsti a podle zabíleného nápisu na stěně jednoho pokojíčku: B féfo gtjĎc hpblil Jlan Icía panic 137. zde zůstával. Dům patří k oněm řídkým budovám Prachatickým, které se bez

lyfe

ř-v."⁹"    ' ''

?wtm '

r fwĚL

*žx£Vf- ■,

as

KjM

;$M:

*L

gíl

•1 ;*■

■v-

<■

" y %

&* ?....." ^ te* !K

t)i

iM» fo.

kSř*

tL •

fe.

-tf

'<•;

”1

Fr

M{

W&.

K-

fšeMik

í j..

jí

. ýeř3í*.-    ^

Hnmří IísÉL s^sik ?

•áv■' -'‘li

JA.

IfeSfes ^IBSSÉk. lí

^ k.    / / —:-*»*■»»

bř

/•-v    . • '..

Obr. 299. Fractatice. Dům Husův: attika_vLDěkanské ulici.

značnějších přestaveb zachovaly v původní formě. Jest po obou stranách pokryt sgraffitovými malbami, z části zabílenými. Do domu vede kamenný portálek s růžicemi. Nad oknem přízemním znatelný jsou stopy někdejšího znaku proboštství Vyšehradského (2 klíčů, křížem položených) a znaku Viléma z Rožmberka (jezdce na koni). V attice na straně do děkanské ulice obrácené obrazy představující: v kartuši 1. pole od levé strany počítaje slunce a v dalších polích honba na jelena, lva a noha po boku okna; mužskou postavu v dlouhém kabátci s holí v rukou a kohoutem pod paždí v levo a ponocného s svítilnou a kopím v právo od druhého okna a šaška pískajícího

•i

r

1

PntHtt

1

D77

,x.

i;

:<

I

i

«m|-

+

I ■ l -I

■i"

a

b

Obr. 300. Prachatice. Dům Husův: půdorys: a) přízemí, b) 1. patra.

d

,

|

r

; . 1 '

HHH-

++

5

r

■a

5

-1—^

+

■X

«

i

i

I

C

fxl

:/

i *\ ¥-/?\ i    i! 1

X. í di

1

0

+

+

s

+

+

+

+

+

i

10 m

Obr. 301. Prachatice. Dům Husův: c) půdorys a průřez klenuté místnosti v i. patře, d) kamenné ostění v schodišti.

na píšťalu v poli posledním. Pod římsou ornamentální vlys a kolem oken 1. patra bohaté ornamentální obruby, v maltě škrabané. Ostatní stěny mají sgraffitovou rustiku. Sgraffita ta patří k nej lepším, jež byla dosud v Prachaticích objevena. V 1. patře nad síní dlouhý pokoj, valené sklenutý, s bohatou sítí okrasných žeber, z malty tažených. Malby restauroval roku 1911 malíř Lukesch.

BM

ter

~5cr

mW

*2)gBESq

&3S3&3' I ÍKÉs***³**

■sness*

Obr. 302. Prachatice. Domy č. 156 a 136 v Horní ulici.

Starobylý ráz mívala NYNĚJŠÍ POŠTA podle Truhláře, jenž také uvádí, že hned od strany Volarské, zatočíme-li se nahoru do horní ulice ke klášteru, je starobylý dům se 2 štíty a jedním vchodem. Na zdi nápis ne zcela již zachovaný:- Letha Panie Tisícího pietisteho devadesátého slowutneho pana Jakuba Jandy a panny. . . Pod českým písmem byl nápis latinský, též většinou setřený. Údaj ten vztahuje se asi na 1. dům v horní ulici č. 130, jehož zevnějšek se 2 štíty jakož i přízemní síň poukazuje na obnovu v 18. století. Na klenbě uvedené síně jest odznak obuvníků (3 nohy v trojhranu za sebou běžící). Po nápisech není ani stopy.

V téže ulici pod č. 156 (Marie Paulové) a 136 (Jana Wimberského domy s cimbuřím. (Viz obr. 302.) Pod výklenkem nad vraty byl vyma-

SJí|

fřWí

*>

m\

•V v-i

i-

l§

* ®í

f||-

mw

7.W

.X"

lilii

mm

íjfc*

"V**?

l -Jy , *

lil

"J

■o®

SřP*

|s

UK

Obr. 303. Prachatice. Přestavěný dům č. 144 v Horní ul.: sgraffito.

lován psík na provázku, s nápisem: ,,Mládež z mládí vésti" a v průčelí malba: pád Adamův a pak rytíř u polonahé ženy. Při tom nápis: Příklad tento ukazuje, kterak člověk vyvoluje to, což k zkáze jeho bývá, žádosti mrzké sloužívá. Protož kdož cnosti miluje, zlých žádostí se zhošťuje. Po nápise a malbách není již ani památky.

Na DOMĚ č. 138 pod průčelním oknem byl verš z žalmu: Slovo tvé o Hospodine jest svíce nohoum mým v šesteru jazyku. Pod 2. oknem stálo>

ťáp

,:ř>

.» ... ■■

řesSíf¹

li

áíj

gpi§

. ař.-

mm

K'

mm

Hii9

É&u

V.

■■■i

!■■■■

Obr. 304. Prachatice. Sgraffita přestavěného doma č. 144 v Horní ulici.

Tento dům vystavěn a ozdoben jest od ve], pána Brykcia Flandrina, správce církve Boží města tohoto.

[ik

n|

''ii

Aíék

i-

mumií

Sm í

•&á

‘&"X

•ysi.

W(*.*

**•

li

li

'i

t<

■mW£0

j. 4 x

i- iJkhF:

■ .

DŮM č. 137 s nárožními věžičkami, avšak bez cimbuří, které bylo asi r. 1832 zničeno.

Pod č. 144 stával do nedávná (1893) starobylý DŮM (viz obr. 303., 304.) dvoupatrový, cele sgraffitováný, byl však v přízemí již nově omítnutý. Měl rustiku a část znaku od 2 zbrojnošů drženého, v jehož štítu nalézala se značka Bolffarta; v 1. patře jednorožec od psa hnaný a štít s nůžkami (znak krejčů) a nad ním hon srnců a zajíců; v 2. patře na pilířích meziokenních boj gryfa se lvem, nad nimi páska s letopočtem

flilillllll-ř-ř-f--1*

q® írw tjml ,..'í

T!W aiíi? TOlMtó

lili.

mm

]|í

ů.-h

Ni

l‘l

iiiuiimíi I

VY//)

Wá

MMf-

•5

41

Obr. 306. Prachatice. Někdejší dům Meerwaldův č. 4 (nyní radnice) na náměstí: kamenná ostění, podokenní římsa s hlavou a bývalý nápis.

1572 a na jiném Rožmberský znak. Dům přivtělen klášteru a přestavěn; část sgraffit byla sňata a uložena na radnici.

Další DŮM č. 148 pod poschodí jest taktéž starobylý. První poschodí, které v celé délce na krákorcích přečnívalo přízemí, bylo většinou podezděno. Truhlář na něm pamatoval podobizny, pod nimiž vždy byl nápis: Král (Přemysl Otakar?) drže štít a kříž. Johannes Hus stoje, pravici maje na prsou, levicí opíral se o knihu na stolku ležící. Jan Žižka z Kalichu stoje s palcátem v ruce. Břetislav I. s mečem v obou rukou. Obrazy ty byly na meziokenních pilířích i. patra. Dole při vchodu byly portréty: Král Václav s korunou maje při sobě psa. Jiří Poděbradský, s korunou, v rouše královském. Karel IV. mladičký, bez koruny, s mečem po boku. Obrazy byly již tenkráte obnoveny; r. 1904 nahrazeny rostlinnými ornamenty a nápisy německými.

Na DOMĚ č. 154 malovaný štítek s růží.

Na původní attice přebíleného DOMU č. 161 (viz obr. 299.) stopy pozdějších maleb s letopočtem 1636 v poli prostředním.

Vedle nynější radnice DŮM GEIERŮV č. 5, kde podle Truhláře stávala původní radnice. Přední, k náměstí obrácený trakt přestavbami ztratil původní svůj ráz; fagáda traktu v ulici horní (Neumannově) zachovala si dosud starou attiku, arci přebílenou, stejného tvaru jako u domu sousedního č. 161. Po malbách není stopy.

■3

r______'•

kPN"

ů,;W\

■Mi /* R

Ai '

P*

mmm

.TffWs

K.

l:

:f \

•>

gd

K»* ,

Í^IX;

• •>.., ’ -

:!Pf

JffcJ

f|

II'

I§4

fí

,?ip"

ISSirSá

Obr. 307. Prachatice, a) Dvorní brána u č. 90 v Zahradní ulici, b) brána u č. 64 v Nádražní třídě, c) domeček č. 66 v Nádražní ulici.

BojptmtEtt se na sliíoraani qo sem qinií . . fjrpedjttoro mlabosíi nte ne^po minai; anij po^rjep mnau.

Na místě nynější radnice (čís. 4.) postavené v letech 1902/3, stával starobylý dům Meerwaldovský, v němž byla v 16. a 17. stol. utrakvistická kaple. Když byl starý dům r. 1902 bourán, nalezena tam nástěnná malba Kristus na kříži, pod ním P. Maria, sv. Jan a zbytky nápisu českého:

(Jalm 24. 6.) -

pak dvoje kamenné ostění dveří segmentových. Na římse pod oknem arkýře byla kamenná hlava lidská, uložená nyní v městském museu. (Viz obr. 306.)

Že však uvnitř hradeb také mnoho nezámožných bydlilo, dokazuje chudičká výprava mnohých úzkých domků Dlouhé a Děkanské (dříve Židovské) ulice.

Ze starých BUDOV PŘEDMĚSTSKÝCH stojí ještě: knížecí pivní sklad, někdy Bartošův mlýn, přestavěný na pivovar r. 1609; po ohni r. 1899 štíty sbourány, budova sama přestavěna a opatřena novou fagadou, po způsobu staré. Z 16. století jsou dvorní brány u č. 90 v ulici zahradní a u č. 64 třídy nádražní a štítky u domu č. 66 téže ulice (viz obr. 307 a b c.) krom jiných architektonicky bezvýznamných budov, z části i dřevěných.

Sbírky soukromé a nálezy.

MUDr. Jos. Pluhař má národní výšivky, zvláště Blatské. Karel Peprný, řídící učitel české školy, korálky skleněné, středověké, ze Skalky u Prachatic a z Cvrčkovic, porculány, majoliky a kameninové zboží Míšeňské, Staro vídeňské, Pražské (zvláště výtečná babička jako kalamář), Tejnické (Wrtba), Loketské a lidové české a moravské; české sklo, zvláště z 1. pol. 19. století; obrazy: pěkné malby na skle; sv. Kateřina Sienská, co kopie G. B. Tiepola, signovaná: Wogner ďaprěs Tiepolo na plátně olej; sv. Anna s P. Marií, olej na plátně; ze dřeva: cukrářské formy, jedna zr. 1705, kudlu selskou s letopočtem 1766; ze železa a jiných kovů: pečetidlo soukenického cechu Prachatického a 3 rodin šlechtických (viz obr. 273.), v oceli ryté pečetní prsteny, cínové nádobí z konce 18. a začátku 19. století, kleště na pečení oplatek se znaky a to po jedné straně 3 štítky: v 1. rozpůleném: v právo lev, v levo břevno příční, 2. štítek šikmo křížený, v 3. lev, kolem nápis: VERTRAVEN DARF AVFSCHAVEN 42; po 2. straně zase 3 štítky: v hořejším značka (W s křížem), v 2. dvě městské věže uprostřed štít, v 3. T s ovinutým hadem, kolem nápis: LIENHARD WVRCZER MARGRET GOLDSTEIININ 1742; zbraně: středověká dýka s nápisem těžko čitelným, malé dělo z hradu Husi; 2 čínské vějíře s kostrou ze slonoviny jemně vyřezávanou a s figurami v hedvábných šatech s hlavičkami ze slonové kosti, malovanými; mnoho drobnůstek po šlechtičně Anna Margaretha Platzin geb. Leddinin, jejíž muž byl kancléřem markrabství Horní Lužice.

má nábytek vykládaný ze <0^ 19. století; stříbrnou kro-cínové nádobí z konce 18.

M. Vávra (krejčí) sklonku 18. a 1. pol. penku se značkami: a začátku 19. stol., celý majolikový Service stolní, modrý, s krajinkami se značkou F. L. W. in Teinjtz, české sklo z 1. polovice 19. století, obrázky na skle, obrázkový kalendář pro druhou polovici roku s mědirytinami od Klaubera a necelé řehole s obrázky Ex libris Joannis Wences. Aulik.

Prachatice Staré.

Sláma 2, str. 29. Dr. 11 g, Mitth. der Centr.-Comm. XVI. 242. Archiv Český VII. 310; G r u e b e r IV., 78; Korberovo Království české: K. Peprný, seš. 45, str. 58.

Stopy pohanských mohyl na polích.

KOSTEL SV. PETRA A PAVLA (na hřbitově, viz obr. 308—312.). Čtyřhranný presbytář stejného stáří s lodí jest původu přechodního; pověst,

že byl kostel vysvěcen sv. Vojtěchem, nemůže se proto vztahovati k budově dnešní. Presbytář, sklenutá do dvou křížů, má těžká okosená žebra opírající se o hrotité konsoly; oba svorníky jsou hladké. Mohutné opěrné pilíře

iř • •>.    i*'    *

IV * *:j» .

Jt

, im ■ .v";

?"V|f Vs ...,

. v " '    ' -    ;•

v :- ‘    v--,-.::?

imnhs

SOS

Obr. 308. Prachatice Staré před r. 1890.

WĚm.

fs

sesilují hlavni zdivo, mimo sakristii k severu přistavěnou, klenutou. Osvětlena jest presbytář čtyřmi úzkými okny, s trojlistou kružbou.

Na straně evangelia jednoduchý, do ostrého úhlu vybíhající sank-t u á ř, s železnou jednoduchou mříží. Z presbytáře do sakristie, v ostrém oblouku valené sklenuté, vedou plechem pobité dvéře s původním

gotickým kováním a kamenným, v polokruhu uzavřeným a na hraně okoseným ostěním. Podobný vchod vede věží v čele postavené do lodi, u kteréž pozorujeme zevně na straně jižní malý zazděný portálek přechod-

i,

Obr. 309. Prachatice Staré. Kostel sv. Petra a Pavla.

ipgj

wr

j:

lij

ES?

SJ

mho profilu, do půlkruhu sklenutého; také okna jsou úzká a půlkruhem uzavřena; špalety jsou na obě strany značně otevřeny. Kobka na severní straně goticky, avšak bez žeber sklenutá, se štítem stupňovitým, náleží 16. stol. Na dobu barokní poukazuje rákosový strop, dvojitá okénka u kůru a schody k němu vedoucí. Kůr do lodi vestavěný má pod sebou strop-

_____

Xi

4-h-t

i®!' ÍN i!!KÉii"!:r IwHUpif!'!!'

ff

ih AI

///Mil

i/MIĚSm

fÁ

;ij|

Ot' il

lili

\y.

i.

■r.

i!

;;

WM.

ti

H

i-A

íj

Obr. 310. Staré Prachatice. Půdorys kostela.

Obr. 312. Staré Prachatice. Kostel: a) sanktuarium, b) žebra a patky presbytáře, c) Železné kování dveří u sakristie.

;$S

l,

;'i|

|j!!!

•m

ji !|!|!

mm

■f 'm\

v-

ii"-

ypire

Jiwi

rl

..

•1 O

■hf-

■T n i i !

IQ*

Obr. 311. Staré Prachatice. Kostel: a) zazděný starý portál u lodi, b) čelní portál u lodi ve věži, c) kamenné ostění k sakristii, d e f g) kružby oken v presbytáři.

trámový, čtyřmi dřevěnými sloupy, z nichž 2 jsou orákosovány, podepřený. Pod kůrem jsou hlavní zdi ve způsobu zděné lávky, 0-50 až 070 m široké

jjpj

.•

Sř«,

■'■ '.*.%,. -:rí’J

VýV-

'•J

;!

ST*

6c i

íl

Obr. 313. Staré Prachatice. Kostel: Poslední soud.

-4

m<Ř

f->:f

i?

9$

sm

5P.

■wjb

■«..

;ť

r>

■í

>'X

; ' • - ,

P|

Vv/V'

*1

«L

♦i

as

i. *

r v'

ti

a 0-50 m vysoké, sesíleny. Loď jest stálým zvyšováním hrobů k jihu více než metr v zemi.

Kostel jest k východu orientován a měří presbytář (i s vítězným, got. sklenutým pasem bez profilu) délky 8-42 m + i-o8m při šířce 6-04711, lod při délce 16-80 m šířky 12-78 m. Na levé zdi presbytáře z části odkryta zajímavá freska: „Poslední soud“ z 16. stol. (Viz obr. 313.) Uprostřed stojí anděl, který z hrobu vstávající poukazuje do nebe nebo pekla. Po pravé straně otevřená brána nebeská s andělem a P. Marií v otevřených dveřích, v jejichž koutech pětilistá růže. Na schodech k bráně a v oknech jejích očekávají andělíčkové duše vyvolených, které před branou sv. Petr přijímá. Po levé straně tři ďáblové s kozími rohy a jeleními parohy na hlavě odevzdávají duše hříšné Luciferovi okřídlenému jako netopýr a vidlicí v rukou házejí

sa pí

£3ili

i li..

£ |»V.oU

■L xh

Ln

OJI

mm.m

?>'-

Obr. 314. Staré Prachatice. Vnitřek kostela.

do ohně pekelného. Znázorněny zde opilství konví a korbelem, lichva měšcem v rukou ženštin; mimo to taženy čertem vzpírající 2 ženštiny mladé, jedna s bílým šátkem na hlavě, druhá se splývajícími černými pásy v před i v zadu těla (jeptišky?) k peklu. Nahoře trůní Bůh otec, jen z části odkrytý, pod ním viděti praporeček s křížem vítězství Spasitele, pod nímž níže vede anděl s křížem v ruce děti do nebe. Nad branou nebeskou a nad peklem znatelný okraje šatu asi andělů neb svátých, dosud neodkrytých.

Roku 1468 bylo tu viděti „obrazy oštěpy sšermované a poškozené¹'. Roku 1579 udeřil hrom do kostelíka a spálil na něm krov. Kostel opravován r. 1687, 1723 a r. 1771, kdy dostal nový, ne již prejzy, nýbrž šindelem krytý krov a místo prkenného stropu rákosový. Silná, avšak nízká věž, opravená r. 1753 od Frant. Fortina, měla dříve střechu hruškovité formy s lucernou, která v r. 1890 zaměněna jehlancovou. Poslední oprava byla provedena r. 1909, kdy také byly oltáře s kazatelnou nově štafírovány. Nad presbytářem malá oplechovaná vížka z doby novější. Hlavní barokní oltář (viz obr. 314.) bez zvláštní uměl. ceny má vzadu pod výklenkem pro sochy sv. Petra a Pavla nápis: Petrus Ant. Anneys Malér von Crum. a na obraze sv. Trojice vzadu . . . Faber fecit 18 . . .

Dále nápis: Im Jahr 1696 haben Zu Ehren der Allerheiligsten und Unzer-theilten Dreyfaltigkheit, wie auch der aller Selligsten und gebenedeytesten Mutter Gottes Maria, dan der heyl. Petři et Pauly und allen lieben heyl. Gottes etz. Die Pellykanische Erben Nembl.: Johann Matieg und Joseph Pellykan wie auch Carl Frieauf Burger und Fleischhakher in der hochfurstlichen Eggenberg: Statt Prachaticz diefies altar auf ihre Eigene Unkosten und Spesen machen, aufrichten undt anhero seczen laBen. Mimo to poznamenán tam letopočet ANNO 1838 a na zděné mense švabachový nápis: íHTnřo rfjránt }$áne po* 3&t)ieíil žtoaít UDoptráj 995. Do r. 1696 spadá jen oltář, sochy sv. Petra a Pavla jsou však starší. Mensa jest zděná. Z 18. století jsou prostá kazatelna a oba poboční oltáře. Kristus na kříži na oltáři na straně evangelia (viz obr. 315.) jest dobrého realistického provedení, slabšího sv. Panna Maria a sv. Jan Ev.; bezcenný jest oltář 14. sv. pomocníků na straně epištoly.

Poslední opravou (1909) oltáře nezískaly.

Po obou stranách presbyteria vetché stolice mlynářské; na stolici po straně epištoly nápis: P. CEHMIJSTRU GOZEFA PELIKÁNA A SY-MONA SSEMRILE TATO • STOLYCE • NALEŽÍ • PODSTIWEHO • RZE-MESLA MINARSKEHO, pod nápisem 2 kola a u každého letopočet 1660; na lenochu: JOSEPH ANNA. Po straně evangelia stolice s tímto nápisem: Gregor Fúdler Und Urbon Stůffter der Zeit Zoch Meister des Múllner Handtwerck. a pod nápisem 2 kola. Každé mezi letopočtem 1707. Na lenochu jméno Maria a Ježíš.

Zbytky starších měkkých lavic jsou pod kůrem; na jedné vyrýsován na lenochu znak tkalcovský, na jiné prostě černě napsáno ZIKMUND FURCH.

Tam leží také zbytky dvou e p i t a f i í na dřevě malovaných: na jednom uprostřed Kristus na kříži s P. Marií, Máří Majdalena se sv. Janem Evang. i oběma lotry; po straně levé 4 muži před stolem, na němž leží meč a popsaná listina; po straně pravé 3 ženy před stolem, na němž leží pouze popsaná listina. Nad hlavami křížků není.

Druhý epitaf má obraz Vzkříšení Páně.

Jsou tam ještě 2 větší obrazy sv. Máří Majdaleny a sv. Antonína, byly však jako epitafia v nejnovější době hrubě přemalovány, čímž stalv se úplně bezcennými.

Na vnější zdi za hlavním oltářem zabílená malba: Smrt Panny Marie, jejíž duši nesou andělé, se znamením pořádku řeznického, z 16. stol. Velmi zajímavé jsou kresby, průpovědi a podpisy, latinské a české, červenou hlinkou kreslené na vnitřních stěnách a klenbě předsíně u věže před západ-

I?¹

sáli

lil

řf

il

X’

II

íL

••

*?&?*}

\t

■1

Obr. 315. Staré Prachatice. Oltář u sv. Kříže v lodi.

ním vchodem. (Viz obr. 316.) Jsou tam celé postavy svátých, Petra, Pavla a Jakuba, obraz vzkříšení Páně, vedle něhož střelec s lukem a sekerou, šibenice s oběšeným, podobizny, štítky s odznaky řemesel (řezníků, pekařů, postřihačů a jiných) a letopočty: 1554, 1566, 1567, 1575, 1628 atd.

Uvnitř kostela po obou stranách lodi zazděno jest 19 náhrobků z konce 16. a zač. 17. stol. Nápisy, pokud jsou čitelné, jsou vesměs české.

29b

V právo počínaje od kůru: 1. (Viz obr. 317 «■) Velký náhrobek s postavou rytíře, velmi setřený. Z nápisu lze přečisti: LETHA PANIE 15 . .

i- ■

Obr. 3I6. Staré Prachatice. Kobka pod věží s kresbami a podpisy.

rl

BETS

If-ySfe > ■■ žitóV'. „ ' - M -ÍS,

v: . .f-

u*

7: «?• S:

; ••" žjřák • 4 %

' ' l"fk, '    '

■Br, v"

V--

«•

as*

•'i

mmĚ

*-■    . >!S

,ř*

se*

■ Sž

Pr*f

JÉ2* '■

ý' yi

/ Ml

,í.

A

É-\ ;

P\<

jar.

* • mm

' / $ W i f |f

■ &

^VááSř-* .‘J

WIWOLENE • PRI-

w Zeleni Sstwrtck, To gest Mieslcze Dubna GITI -AMEN; jest z bílého mramoru a měří 0-84 m šířky, 1-90 m výšky.

(jl

,í

00

:*~vO

I |*S

jí 2

:: Igá

■l-c

IkalilíA A;--'.

IC-AT VTO • POCHOVOA

MA-GE^T- GEGIZTO •

za.

. PC

'rrt C*

■

oř

• íG

>0

:l

;l:

Jí

um

>/+ ;Ag*V

v V \ -**’r —-

: !'

>■* í

CV

j‘>

\.

II

~ .j\

^ '**—*''-í -. 4- 's*—^ J O5;^r-:';

i'<i;    ■_ í

ii

,ííj

Í9.i

. %*

’ 1 f?

! ^ar-

r.'jjlitWiCíSwítsařjrjm^ .

* uí L

/‘A

S>

ť?

íqfcMMÍMÁinw****

V ; tttftmrte,fff

!<

ti.

:\

A!

Id

5 57 ■

«R»ma«ttnrí6u.<.. „ .™»

* /    V

diíW^r!ÍI^:íHHíh^t«,™.,nHt!imiíl)Htn«í!ii/ííří«íilífíí!fRíl3llžlíSftl9fiWmn!!řWil«ílj|í!!lř/lííí1!«!Ífc:řflliIflííiK»H!{iniiÍ!«íŠt!fíí6!nUtw

t i -s

»j t

06.L

.i ! U

a®

Obr. 317. Staré Prachatice. Náhrobky: b) Juliany Ježovské z Malovic f 1580. a) a c) neznámý.

li!

!,

n:

ř\

WFAH^VSMWrrrWOT

:sd

■g-s; -

■<*}! 132

Si:g

II ^

nr SrO i?

> 37

r=-

r*^—

<ftVT ÍAWQGy.KTW

N,

■ ' i\ y ^ \ '■ '■ \

^ ■> -A'V a J ■■» e

• • v    \ A -    -r"****^ b* * ’(

v v'

,\í>

S ? £

g 5. §

cL: ť S3 ’

x 3' o;

ES '

A--

A.

pc:

».

>\ •'

/ ))'■') y>Sj..... ...-

6 /-'-Ať^ř^VA

•• A 7VA ;

aizyamvdMBiízr

tiifc

a-

*1:

2.    (Viz obr. 3176.) LETHA PANIE 1580 VMRZIELA GEST VROZENA PANIJ GVLYANA GIEZIOWSKA Z MALOWIC A TVTO POCHO-WANA GEST GEGIZTO DVSSI PAN BVOH MILOSTIW BEGTI RACZ; pod nápisem znak Malovců. Jest z šedého mramoru a měří 0-87 m šířky a 16y m výšky.

CZI TEN PATEK

3.    (Viz obr. 317c.) LETHA PANIE 16 PRZED SWATYM DVCHEM TO GEST 12. DNE MIESYCZE MÁGE MEZY 13. A 14. HODÍ NAV W PANV VSNVL A ZIWOT SWVG DOKONAL GE-

HOZTO MILE DVSSY PAN BVH MILOŠ. . . BYTÍ A W POCZET W.....

SWYCH PRZIGITI WESELEHO Z MRTWICH WSTANIE P.... RACZ AMEN. Pod nápisem znak: štít setřený, přilba okřídlena. Jest ze šedého mramoru a měří 0*72 m šířky a 1-67 m výšky.

CZLAW MALOWECZ

4.    (Viz obr. 318d.) LETHA PANIE . . . . W PONDIELY PO .... NY NEDIELI VM . . . . GEST VROZENY PAN Z M . . . WICZ A NA BIELCZY A TVTO GEST POCHOWAN PAN BVOH RACZIZ MILOSTIW BYTÍ GEHO MILE O DVSSI AMEN. Pod nápisem znak Malovců; z šedého mramoru, měří o-8i m šířky, 1-62 m výšky.

5.    (Viz obr. 318č.) LÉTA PANIE 1588 W AVTER

V WIGILY • SWATEHO WAWR ZINCZE•PRZED•HODINAV XI •VSNVL• GEST•W • PANV (KRISTV) SLOWVTNY PAN

EM • PAN BVOH RACZ DATI • PRZIGITI • AMEN.

o⁻8i m šir., 1-50 m dlouhý, z šedého mramoru; dole značka: 2 křížem přeložená hrabátka.

6. (viz obr. 318/.) LÉTA • PANIE • 1581 VMRZIELA • PANI A ALZBIETA MALOW ZOWA Z AVGEZDA A NA BIELCZY TVTO POCHOWANA • GEST PAN • BVOH • RACZ •

GY MILOSTIW BEGTI • AMEN.

70 cm šir., 1-31 m vys.; pod nápisem znak: hlava s kapucou; z šedého mramoru.

7. Nahoře nápis nečitelný, dole znak, štít neznatelný, na přilbě mezi rozpiatými křídly květina neb kalich (?); z červenavé žuly, o-8o m šir., 1-56 m vys.

!f‘!

!!}!:■

lilií

II

:

■

jj!|l

li

I

I

li:'í

rí !«atí

Bliiillllí

H Si! i

jiíj

i jli liin

i

Siiíiiií

Oí.u

^ ,    .,    . T. t .    ;    ^ y,t/

■sSM

v^’ll

-- ''fcr^r>

X SB=S

fim

r.v—rrrr^

SĚS

R===

«n

es

m

«5J

a

73

I

£

O

>

I'

i

<

₈

>

ílili

'ML

slip

>

£

73    ^

S

o

|||Í 11 i

Ir

■§

-

T"

89.1

i

■s

t

ř    i£ 5% ^    —•• i / - ^

3oo

rfc

*66

->!

104

r.ETA PANlE.i;'

■ sěs ••

BWH ‘RACS‘ milost /IW-BIETI AMEN

J-j! //Jp'- '

X - ■    'Á r ' •

rée(⁵1 fae

.    v ^ ■ SvwP

rv^/.-    V.-rčv

8. Malý náhrobek, z červeného mramoru (viz obr. 319 g.), s nápisem:

LÉTA PANIE 15 • • W RZIELA•PANNA•ANN• GIEZOWSKA z LVB TV • • GEST • POCHOWANA ■ GEGIZ • DVSSI PAN BWH • RACZ • MILOST IW • BIETI • AMEN

fe=

35

Yp

66 cm šir., 1-04 m dlouhý. Pod nápisem znak: ve štítě kloboučky, na přilbě křídlo.

mm

Cj ~

■75

Obr. 319 g. Staré Prachatice. Náhrobek Anny Ježovské z Lub.

"f

■87 -

#    " ťL ~ ‘P>    "    ' i

w*. ( \f , “

p£®P

ť:'^ýý:

"•*“* ■    -xr-' . .. •:Ahrj

! ÍtAcNO lÓOá DbEilýDECEPR^ d

I

i;    *

í-lmiomRG^s-č^^snWE^ERom I

I i W,W S E N EE LTV GEZT Li TOHOtO I

¹ SPi-AerrivEHo avdolv skrze cH 1

MsmvsmwmGmmmm^ i

ITOMíSTE FQHáBENAdiSt^lEKAW |

lBCÍAA#ASWÉIE^tb*oW.IllE : |

- IŤSLAX-rčLrXřTASWim^AIKZL ,■

—r—:----“-    ■•“'■■■ ~— -    ~ALj^rrr:-*E:r-T-^r-ri_-r_-r~--- —■—r-£?!

1⁻60

r|

p-'

T93

ÉĚmmm émwšrt,

"•••"VótSTžQDNriiiísayf:!

m mí i

PAMA- \PI>KAGI ■

““-ss -ž&sAŤnmrnm. ■

—5Ť5WSSIWSSEMO

w^Sifiisi

tSTia SÍTiAWfcBp WtófBS

Ig=    M -j?*-

L* * -• r^sT\

-rřř.rř**..:

II

[mTrrpx

u:jl

TLrZ-LV.- P

ifc ®

rp> '*V' '.

mt

ip

—•A.    ;T?

i v'Xr=:

Jym

kw ■

< c, ' - .

g. Malý nečitelný náhrobek ze žuly, 0-72 m šir. a vys.

10. Malý nečitelný náhrobek ze žuly, o-6o m šir. a 80 m vys.

V levo počínaje ode dveří: 1. (viz obr. 320 Ji) ANNO 1665 DNE 15 DE-CEMRZ MEZI 4. A 5. HODINAV ORLOGE POLOWICZNEHO VROZENA PANI ANNA RVMPALOWA ROZENA WAYSENREGNEROWA z WAYSEN-FELDV GEZTI Z TOHOTO PLACZTIWEHO AVDOLY SKRZE CZIASNAV SMRT WYKROZIWSE NA TOMTO MISTE POHRZBENA GEST OCZE-KAWAGE WESELEHO Z MRTWYCH WSTANI BOHA A SPASYTELE SWEHO W TĚLE OSLAWENEM OCZIMA SWYMA SPATRZI. Nad nápisem znak: ve štítě v 1. a 4. poli břevno, v 2. poli lev na právo, v 3. poli lev na levo vykračující, na přílbě půl noha okřídleného, ze žuly, měří 0-87 m šířky, i-6o m výšky.

Pod tím

2.    (viz obr. 320 i.) THA 1604 TV STRZEDV PO SWATEM LVKASSI EWANGELISTV PANIE TO GEST • 20 • DNE MIESICZE RZIGNA OKOLO 18. HODIN NA CZELEM ORLOGI VMRZELA GEST VROZENA PANI MARIANA GEZIOWSKA Z DAVPOWA A NA BIELCZI MANŽELKA NEKDI VROZENÉHO PANA ZDENKA GEZIOWSKEHO Z LVB A TVTO POCHO-WANA GEST GEGISSTO DVSSI WSSEMOHAVCZI WIECZNI PAN BVH RACZ MILOSTIV/ BITI AW POCZET WOLENICH znak s okřídlenou přílbou, štít sešlapaný; jest z šedého domácího vápence a měří 0-75 m šířky, 1-93 m výšky.

3.    (viz obr. 321 k.) LÉTA PANIE 1562 WSOBOTV PO SWATEM MAR-TINIE MEZI ... A 8 HODINAV . . NOCZ VMRZ . . . SLOWVT . . . . VZ SSE-

BES

SKY PAN BVOH DVSSI GEHO MILOSTIW BYTÍ RA . . . . Pod nápisem ve štítu značka. Z černé žuly písma povýšeného, měří šir. o-66 m, vys. 1-52 m.

ANŽELKA

4.    (viz obr. 3211.) LÉTA PANIE 1562 W NEDIELY PRZED S • WAC-ZLAWEM VMRZELA VROZ. P. ZOFF .... P. M. BOLFFA . . . . NOCZY P. B. RACZ GI MILOSTIW BYTÍ. Dole ve štítu značka Bolffartů z černé žuly písma povýšeného, měří: šir. 0-67, vys. 1-58 m.

5.    Nečitelný; ze žuly, 0-70 m šir., 1-47 m vys.

6.    Nečitelný; písmo gotické minuskule, ze žuly, 0-50 m šir., 0-75 m vys.

OMRZEL SLO . . . NY.

HODINV NA

7.    (viz obr. 321 m.) LÉTA PANIE 1563 WE CZTWRTEK PRZED KWIETNAV NEDIELY WACZLAW HOLEY PAN BVOH RACZ GEHO DVSSI MILOSTIW BYTÍ. Pod nápisem štítek se značkou. Z černé žuly písma povýšeného měří: šíř. 0-67 m, výšky i-66 m.

GEST VROZENA

8.    (viz obr. 322 n) LÉTA PANNA ZOFKA BOVBINSKA Z AVGEZDA TVTO GEST POCHOWANA PAN BVOH RA • Z SE SSM • • OWATI NAD • GEGI* DVSSI • Pod nápisem ve štítku a na přilbě hlava v kukle; jest z černé žuly; 0-70 m šir., 1-67 m vys.

9.    Bezprostředně u pobočního oltáře 0-42 m šir., o*86 m vys., z černé žuly, úplně setřený.

T58

Obr. 321. Staré Prachatice. Náhrobky: ft; Šebestiána Strachotinského ?)lt 1562. I) Žofie Bolffartové t 1562. m) Václava Holého_t_i₅6₃.

M*

^    P-T

gWiít

?Í,ÍT:

iill

IffiM

4RS

c-ar^jia-^

gaégšslUii

í "i-7

i~4

K.S

-O'

ZC

LŤOj

Sd-

c\

[:•

rpp

■    :-4 ť

fe

to;

SAAí

trn

L^lj

Cd

'V-A %i

r-^-f

'j-J-

iO

. v; Jí

s )a«

YŤA V- •

KH

.

E

mmM

o

ž&ÍSMiM

T52

|B!1

; o

' 1% cáři It-i L“VÍ|

*n—

éS

A/aoisi

/9-

I&

í«7??

IrlttCa, v» N

_. -IřA - r^í-Jr-JI

*

Oioarai'

fc mmM

mm/&m i

99.

jcH

W ■,~. .-»■    «JF*!|

5 •'? í2 'ů j£ of gjf

ka^^wanBí Ér

:' ^§ě;    - ₍

C / ' •• í:

"^^v,..........Jr    **■    ,

______:.'    .    vť .:    - :    •■■■■■■..    V¹' ■    ■    -    ....: XÍÍi:‘V

rSBi

-srít

' T &

ÉÉIffgjfj}

^Sjjsfc

"O

tnJ

MNa ■

•95

J- A Í7íH

m lifetí

v-r*

zz.

iw ym i

mmmmíWEm

WWW,

Obr. 322. Staré Prachatice. Náhrobky: n) Žofie Boubínské z Oujezda. p) Jiříka Strachotinského f 1548. o) Jiříka Rosenthalera t 1570.

*3!

gagkfiffifi!

#!?.*.• :■'■ •■•...<“■ ■

■■': -;,,

,J “ .. r - j

i! %% w**

;r i

i=t

mi

7řs

W;;ái

Ž^g=s£j5sggr3gg

um

Ilillli

i?

fl£ -L I

jgpgÉÉ&Éfa

® ipip ■ 'i-

•70

3»4

V jižní zdi kostela zazděn venku náhrobek Jiříka Rosenthalera (viz obr. 322 o.)s nápisem: ANNO DOMINI 1570 DEN 7 FEBRVARI IST GESTORBEN DER ERBER GEORG ROSENTALER ARGENIST VND BVRGER ZV PRACHATIC DEM GOT SEI GENEDIG VND AN DEM IVNGSTEN TAG AVFERSTEHVNG AMEN - Nad letopočtem v kartuši značka; z černé žuly; šir. 0-69 m, vys. 1-90 m.

Jižně od presbytáře na hrobě se železnou mříží jest kámen se značkou a nápisem (viz obr. 322 p)'.    1548 TV

SOBOTHV PRZED SWATYM FILIPEM A IAKVBEM VMRZEL GEST SLOWVTNY GIRZIK STRAHOTINSKI GEHOZTO DVSSI RAZ PAN BVOH MILOSTIW B. Jest z černé žuly, 0-95 m dlouhý, 0-77 m vysoký.

Z drobnějšího inventáře uvádíme:

2 visuté mosazné prolamované lampy před pobočními oltáři, ze 17. stol., 0-21 m vys.; 1 visutá cínová lampa u hlavního oltáře, z 1. pol. 19. stol. Mešní roucha jsou nová.

Ve věži: 1. malý zvon. Hlava s listovým a květinovým ornamentem. Pod tím na plášti nápis: FVSA PRA GTE A CAROLO BELLMANN C/ES • REG • AVLICO CAMPANARVM FVSORE 1839. „Die gestohlene Glocke fand in dem frommen Sinne der Pfarrkinder ihren Ersatz.“ a relief sv. Petra a Pavla. Průměr 53 cm, šikmá výška 38 cm, kolmá 40 cm + 10 cm koruna.

2.    zvon má na hlavě got. minu skulí: futtio Jroort bidan íxt sofujíti jnjeb sroatym fjarolem léta bojtjfjo iistjctjfjo I^eoabeBafeřjo sesíeljo tjan Itonuarj byelal fen jromt. Na plášti reliefy sv. Petra a Pavla. Průměr 81 cm, šikmá výška 66 cm, kolmá 6y cm + 15 cm koruna.

3.    zvon s ornamentem na hlavě a nápisem: LETHA PANIE 1665 O SLISSTE HLAS WOLAGICIHO NA PAVSSTE SPRAWTE CZTI PANIE; na plášti: Kristus na kříži, pod ním P. Maria a Maria Magdalena. Na druhé straně pod dvojitým obloukem sv. Petr a Pavel, vedle v kartuši znak zvonařův (viz obr. 323.): zvon s opisem STEPHANVS PRICQVEY a pod ním nápis: STEPHANVS PRICQVEY CIVIS CLAT-TOVIENSIS • FVSOR • Průměr 93 cm, výška šikmá 72 cm, kolmá 73 cm + 15 cm koruna. Ve věžičce nad presbytářem zvon nepřístupný.

Na hřbitově založeném r. 1587 a vysvěceném r. 1593, mešní KAPLE SV. PETRA A PAVLA s hrobkou děkanů Prachatických. Jest menších rozměrů, slohu barokního (18. stol.), v poslední době obnovená. V ní 2 starší (barokní) obrazy sv. Petra a sv. Pavla, méně cenné.

i......— 6.——

•i

Obr. 323. Staré Prachatice. Znak zvonařský.

■Í I I M 1 I I I I

přU:

,i-~

Obr. 324. Staré Prachatice. Kamenné gotické ostění u statku č. i.

Také je na hřbitově několik jednoduchých železných kovaných křížů z 18. a začátku 19. stol.

U vchodu do statku čís. 1. (Lukáše Hopfingera) zachovalo se staré got. kamenné ostění, původně řízené na menší šířku. (Viz obr. 324.)

Protivec.

Sedláček, Hrady a zámky VII., 124.

R. 1381 připomíná se vladyka Sanburk z Protivce. R. 1543 náležel Protivec k statku Čichtickému. Tvrz stála ještě roku 1550, brzy na to však zanikla. Podle místní pověsti stávala na zahradě čís. 6 na jižním konci vsi, na skalnaté stráni u potoka.

Rabín (kat. ob. Malovice).

Mittheil. d. anthrop. Gesellsch. Wien XIX. B. 36, Dr. W o 1 d ř i c h, Beitráge

zur Urgeschichte Bohmens.

Na louce, jižně od Rabína, v níž shledána černá země, nalezeny 2 ohniště, z nichž jedno obsahovalo popel, uhlí, zvířecí kosti a kus železa, druhé pozdní středověké střepy. Na poli ,,volové pastviště" nalezen velký železný meč ze 14. století, uložený nyní na zámku Hlubockém.

Radomilice.

A. Sedláček, Hrady a zámky VII. (119, 149, 213, 248, 251, 262).

Dříve TVRZ, nyní DVŮR, náležely r. 1410 Dobešovi Malovcovi z Libějovic. R. 1508 odkázal Adam z Drahonic Drahonice a Radomilice Zdeňkovi Lvovi z Rožmitála, nejvyššímu purkrabí. R. 1560 prodal Radomilice Ctibor Dívčický z Sudoměře Mikuláši Kořenskému z Terešova. R. 1594 seděl na R. Jošt Kořenský z Terešova, který se uvádí ještě 1607 majitelem. 1642 koupil Jan Kořenský z Terešova na R. Chřeštovice a spojil na krátký čas tyto dva statky; poslední vůlí odkázal je strýci svému Václavovi Lukášovi Kořenskému z Terešova a zemřel 1669. Roku 1671 koupeny R. Janem Adolfem ze Schwarzenberga a připojeny k panství Hlubockému. Od doby té náležejí stále témuž knížecímu rodu a přiděleny k Libějovicům.

Žulový krb odtud s letopočtem 1563 a s dvěma neznámými znaky postaven ve dvoře v Svobodných Horách. (Viz obr. 325.)

3°6

U ím

..

mm

~*L.

Ur/

;l

.1 i

íH

■')• -j-i |M’' | v f.yý J fx j

VM V    *

®K,;

**>

i;:!//)/

FOTC&R

-■

Obr. 325. Radomilice. Žulový krb.

Ročovice,

pole, dříve ves 11 Žitného, jež byla při zřizování obory r. 1579 zrušena. Při orání byly tu nalezeny české stříbrné groše ze 14. století a husitské grošíky.

Sedlec.

Břežan, Vilém z Rosenberka 159; Sedláček, Hrady a zámky VII., 126.

Při dřevěném KOSTELÍKU SV. JANA NEP. zřízena r. 1785 lokalie, jež byla však r. 1801 zrušena. R. 1860 5. července založen, r. 1868 28. září vysvěcen nynější kostel, jenž byl pak r. 1878 za farní uznán. Prostá stavba o jediné sklenuté lodi, s věží v průčelí nepochopeného gotického slohu. Stejných tvarů jest vnitřní úprava, při čemž použito několik starších barokních soch, přinesených sem prý z Vodňan, z nichž povšimnutí zasluhují pro realistickou řezbu sochy sv. Linharta a sv. Josefa na hlavním oltáři. Době barokní náleží též kovaný železný svícen na svíčičky. Ve vítězném oblouku postavena na konsole soška P. Marie, pískovcová, od Jana Gassera. Svršek bezcenné křtitelnice ze žuly jest prý ze starého kostelíka (nyníbytupoklasnéhoblíže dvora); zdá se však, že je přes motivy gotické z 19. století.

Porouchaná někdejší kamenná křtitelnice, dnes v parku zámku Libějického (viz obr. 124., 125.), je prý odtud; to také tvrdí se o řezbě Kladení Krista Pána do hrobu, nyní v majetku Dr. Ot. Kudrny v Netolicích. (Viz obr. 202.)

Zvony: i. Velký zvon, průměru 0-88 m, kolmé výšky o*68 m -f- koruny o-i6 m, šikmé výšky 0-65 m; na hlavě nápis: FRANZ SER. HOLLEDERER IN LINZ 1869, na plášti: Věnoval ke cti svátého Jana a Václava patronů českých zvon tento roku 1869 ku chrámu Páně v Selci Kašpar a Marie Rynda, rolník ze Záblatí čís. 18. Vedle nápisu sošky Panny Marie s Ježíškem, sv. Františka, sv. Jana Nepomuckého, sv. Šebestiána a Krista Pána.

2.    Prostřední zvon, průměru 0-67 m, kolmé výšky 0-50 m + o*i2 m koruna šikmé výšky 0-49 m\ na hlavě podobný nápis: FRANZ SER. HOLLEDERER IN LINZ 1868 a na plášti: Věnoval ke cti Boží, neposkvrněného početí rodičky Páně v Selci Kašpar i Marie Rynda ze Záblatí č. 18. Vedle nápisu sošky sv. Gotharda, P. Marie a sv. Jana Křtitele.

3.    Malý zvonek, průměru 0-48 m, kolmé výšky 0-40 m + 0-08 m, koruna šikmé výšky 0-41 m; na hlavě nápis: FRANCISCVS ANTON IVS FRANCK ME FVDIT PRAGAE 1767, na plášti reliefy: sv. Barbory a Krista na kříži mezi zalitými pamětními penízky. Jinak zvon barokními ornamenty ve dvou řadách dekorován.

Kostel jest k jihu orientován.

Jihozápadně, bezprostředně za vsí, uprostřed rybníka ostrov, ,,tvrz“ jmenovaný (nyní hřbitov), kde skutečně stávala kdysi tvrz a kde při kopání hrobů nalezeny základy, střepy kachlů, šípy a ostruhy; kachle jsou uloženy v měšťanské škole v Netolicích (viz obr. 198.), šípy a ostruhy byly zaslány prý do Musea král. ěes. do Prahy. Na Ohradech u Hluboké uloženy zbytky gotických a renaissančních kachlů, také s písmenem W, litina bronzová, podkova a dva železné hroty, v létech 1902—4 zde nalezené.

Na místě blízkých hospodářských budov stával prý kdysi pivovar.

Již r. 1394 připomíná se Albert a Mstich ze Selce. Tvrz zdejší koupil r. 1563 Vilém z Rožmberka od Šebestiána Kořenského z Terešova a dal ji r. 1564 strhnouti. Dále k západu směrem k Lhotě nalezeny v lomu střepy popelnic, popel a mnoho zvířecích kostí.

Schwarzenberg

Petrův Dvůr.

viz také

DVŮR, v 1. pol. 18. století založený, kdež stávala ves Šitice, v 16. stol. pro oboru svedená. Nalezeny tu české denáry Bořivoje II., Vladislava I. a Soběslava I. a II.; r. 1850 156 kusů rakouských a mnichovských brak-teatů a 2 stříbrné tyče.

Skalice

Smrčná,

viz

dvůr, viz

Bohumilice. Bohumilice.

3°8

Satava (Zatunka).

Při zpracování dříví, větrem zkáceného, hned za dvorem Šatavským našli r. 1726 dělníci 2 turecké dukáty, jeden švédský dukát krále Gustava Adolfa, 2 španělské stříbrné peníze a jeden český zlatý zimního krále Fridricha.

Ve zvonici nad někdejší dvorskou budovou zvonek průměru 0-32 m, šikmé výš. 0-26 m, kolmé 0*25 w; na plášti reliefy Panny Marie

s Ježíškem a svaté Alžběty a letop. 1829.

Asi 80 metrů nad pilou pod „Kapellen-háuser“ odkryty roku 1858 na malém vršíčku, který bylo lze vodou obklíčiti, základy nějaké budovy, jež jsou pokládány za KOSTELÍK P. MARIE, nadaný Zikmundem Hu-lerem z Orlíka, jemuž král Václav byl zastavil hrad Hus; o koste- |§| líčku činí se zmínka r. 1405. Vršíček, na němž prý stál, jest složen ze štěrku, při rýžování zlata na levém břehu potoka ,,Kaplického“ dobytého, nahoře v prům.

8 metrů široký a někdy 40 metrů dlouhý, k stavbě i menší budovy méně schopný.

Název Kapellenbach a Kapellenháuser ukazuje na někdy zde pozůstávající kapli.

Pod Šatavou před ústím potoka ,,Kaplického“ do Vltavy ležící louka zve se „Freithofwiese" = louka hřbitovní.

■fi

ffii

jy..

v'

YS

V*

% j

-i

Obr. 326. Štítkov. Dřevěná socha sv. Kateřiny.

Obr. 327. Štítkov. Dřevěná socha sv. Kláry.

Štitkov.

V KAPLI na návsi, hrubé práce barokní z konce 18. století, jsou sošky sv. Kateřiny (viz obr. 326.) a sv. Kláry (viz obr. 327.), i-io « vys.

hrubší práce z 16. století, v novější době přemalované; byly sem dány z blízkého kostela sv. Maří. Baroková socha sv. Pavla, dobře řezaná, neznámého původu. Čtyři svícny cínové, z konce 18. století a cínová lampička z 19. století.

mí

II* -Č

f-vl

iíť

jÉ& ' jf *    1

li

F*#

Eáj

.ůyJv-'

g§fe>

Obr. 328. Švihov. Žulová socha sv. Jiří.

Svi hov.

Vedle vrat někdejšího panského dvora Bořku, r. 1905 zrušeného, stávala kamenná soška SV. JIŘÍ ze žuly z konce 16. století, která jest nyní uložena na Hluboké. (Viz obr. 328.)

Těšovice.

V novější KAPLI na návsi stavebně bezvýznamné starší řezby, zobrazující Zvěstování Panny Marie, ze 16. stol., prostředního provedení, nevkusně přemalované.

a

A

SpFi

4

i

j

1

i/l

.M

i

Obr. 329. Těšovice. Kaple: a) řezba Krista Pána, 6) řezba sv. Krištofa, c) řezba sv. Barbory, d) řezba: Zvěstování P. Marie.

r

-BK

^■eS

b

v

d

c

r :.

X, *J

¹

|r JT

s» ., >sřr    j

■# f

1

.

\

\

•:

jj&při

«$

i

M

_<5s ,

i-

k

3

jk

tg

\

____ .CJF T

'_Y'

W rv

c

i

#*

Í4-V f

éá

m

■

%

M

s¥i~

*2Em

Hrubšího provedení a hrubě přemalovány jsou další sošky dřevěné (viz obr. 329 a, b, c, d.): Krista se zeměkoulí, sv. Krištofa, Šebestiána, Barbory (v pravé ruce s palmou, levá schází), Zvěstování P. Marie, Jana Evang. a Petra, z první polovice 17. stol.; krom těchto stojí tam 2 malé sošky barokní: sv. Vojtěcha a sv. Prokopa. (Sochy jsou asi z některého staršího kostela okolního.)

Jižně od vsi MLÝN na Blanici s hrubým renaissančním štítem a růží (novou snad) z konce 16. století.

V

Trouby České.

Tra j e r 926. Mittheil. des Vereins fúr die Geschichte d. Deutschen in Bóhmen XI., 114. Beitráge zur Urgeschichte Bóhmens von J. Woldřich; Mittheil. d.

arítrop. Gesellsch. in Wien.

VES, vzniklá roku 1709 z rozkazu knížete Jana Křišťana z Eggen-berku, původně Rinn- neb Rohrenháuser zvaná. Roku 1780 zřízena tu lo-kalie. Napřed postavena kaple a oltář přenesen sem ze zrušené kaple sv. Jana Křtilele v Horažďovicích. R. 1788 začato se stavbou nového kostela, jenž byl 1791 vysvěcen.

KOSTEL, v jehož nadpraží u hlavního vchodu vytesáno A° 1789, jest prostá budova vesnická, k severu orientovaná, složená z lodi 15-17 ni dlouhé a 9-67 m široké, s nízkou dřevěnou vížkou, krytou jehlancovou střechou v hruškovitou báň vybíhající v čele. K severu přistavěná presbytář jest uzavřena pěti stranami osmiúhelníku a měří 7-06 m šířky a 7-66 m hloubky; k ní přistavěny původní sakristie na straně západní a (r. 1850) sakristie nová na straně východní; nad presbytářem sanktus se střechou formy hruškovité. Veškeré místnosti mají ploché stropy povalové, rákosované a jsou kryty šindelem. Do lodi vestavěný hudební kůr, podrákosovaný spočívá na dvou zděných pilířích; později byl rozšířen a dvěma dřevěnými sloupy podepřen.

Hlavní oltář sloupový, barokní, z druhé pol. 18. století, doplněný v stol. následujícím sochami sv. Zachariáše a Alžběty se sv. Janem Křt. Jest práce slabší. Totéž platí o obraze sv. Anny. Další obrazy, které se vyměňují: Narození Páně (značené L. Tilp Prachatitz 1877), Kristus na kříži a Vzkříšení Páně (od Hlávky v Praze z r. 1906) jsou práce obyčejné.

Dobré koncepce i provedení jest poboční oltář sv. Kajetána z 2. pol. 18. stol., se soudobým lepším obrazem téhož světce a soškami sv. Pia Pont. O. P. a sv. Jakuba de Mevania.

Úplně bezcenné jsou druhý poboční oltář P. Marie a kazatelna. Varhany z 2. pol. 19. století jsou všední.

K inventáři poznamenáváme:

Monstrance mosazná, paprsková, 0-50 m vys., ciborium mosazné, zakončené monogramem Kristovým, 0-31 m vysoké a kalich mosazný, 0-23 m

312 vys., vesměs současné se stavbou kostela jsou práce hrubé. Totéž platí o dalším kalichu, z i. pol. 19. století. Mimo to má kostel kalich pseudogot., 23-5 m vys., mosazný, pozlacený, s třemi email, medaillony z doby nejnovější (zač. 20. stol.) od B. Schattingra v Česk. Budějovicích. Méně cenná jest také věčná lampa.

Na pobočních oltářích cínové svícny z konce 18. stol.

Paramenta jsou po většině nová, všední; některá z doby stavby kostela nevynikají.

Matriky počínají roku 1793, pamětní kniha r. 1787.

Zvony: největší prům. 0-76 m, šikmé výšky 0-54 m, kolmé 0-58 m + o-i2 m\ koruna má kolem hlavy ornamentový pruh a festony; na plášti reliefy: Nej svět. Trojici, Korunovanou Pannu Marii a sv. Annu a znak zvonařský s nápisem: JOS. PERNER IN BUDWEIS a letopočtem 1801.

Prostřední zvon průměru 0-53 m, šikmé výšky 0-38 m, kolmé 0-40 m -f- 0 09 m\ koruna má tutéž okrasu, nápis a letopočet, a na plášti reliefy sv. Floriána a sv. Linharta.

Malý zvon, který ustanoven k přelití, měří prům. 0-31 m šikmé výšky 0-25 m, kolmé 0-24 m má na hlavě nápis: ORA PRO NOBIS 1787 (špatně znatelný) a asi jméno zvonařovo, pro nepřístupnost nezjistitelné, na dolním kraji pak: JESUS (VON NAZARET?) BIN KENIG DER JU-DEN. C. M. B.

Zvonek sanktusový jest nepřístupný.

Vedle silnice od soumarského mostu sem vedoucí stopy někdejší Zlaté stezky, mimo to v lese ,,na šancích" opevněné ležení z doby třicetileté války, s vály a příkopy. Nalezen zde prý velký hrnec z tuhové hlíny, naplněný červenavou zeminou, který však byl nálezcem rozbit; také zde nalezena Janem Králíkem bronzová dýka, která se na cestě do Hluboké ztratila. Hrot praporu a prastaré šavle, nalezené v šancích, chovají se v románské komoře zámku Krumlovského.

Truskovice.

Na návsi stojí malá bezvýznamná KAPLE, podle nápisu k uctění sv. Floriána, nákladem občanů Truskovických r. 1821 vystavěná.

Tu set.

Z VĚŽE, k ochraně zlaté stezky založené, nezachovalo se nic ze zdivá. Na vršku pod „Tusetskou skálou" MARIÁNSKÁ KAPLE (viz obr. 330.), dřevěná, z druhé pol. 19. století, s obrazem Fanny Marie s růží a Ježíškem (stejným jako ve Volarském kostele).

*«řl

ipp

ém

1%

:-MU

SPÍ

■'

‘Sř

. i, «” . »

% •¹&¹

*:M

'S«

;,éy

jra

p^Tti

,l$pl

ir

iHb

5¹

ISií

£¹ yg

a®

litr' í;VW

ur li v

r siSPss

■¹!

^    - ■• JSag¹2~2fcsí

Obr. 330. Tuset. Kaple pod Tusetskou skálou.

Vad kov.

J. Woldřich, Mitteil. d. anthrop. Gesellsch. in Wien XIII., 2; XIV. B. 218; Pí č III., 1,362; Matth. Pangerl, Urkundenbuch von Goldenkron 1872, str. 8; A. Sedláček, Místop. slovník 171.

Jihozápadně od Vadkova mezi opuštěnou jednotou Bělohradem a vesnicí Jámou, kde výšina příkře spadá k Jámě, jest na lesnatém vrchu velké hradiště „na h r a d e c h“ a ,,Hradiště" zvané. Na straně jižní jest val hliněný v délce 50 m, k východu a severu val kamenný při severní straně přední val. Se sousedícími vrchy „Vrata" jakož i „Stráže" nad Lhe-nicemi poukazuje na starou obchodní cestu, která vedla z Lince tímto údolím k Lhenicům, Písku a Praze.¹)

Menší výběžek tohoto pohoří pod Bělohradem, přes který vede silnice od Lhenic k Velké Smětěi, jmenuje se ,,na šancích'*, kterýžto název větším právem náleží vrchu východně od Vrat se vypínajícímu, na jehož temeni nad Jungwirthem jest zachováno hradiště druhé.

Vadkov skládá se ze starších usedlostí bud zděných nebo srubových, po většině hlínou omazaných. V nejnovější době byla tu vystavěna KAPLE SV. TROJICE na návsi; jest prostá stavba.

|.u

pí

a!

H'. : V

Šfi/ia

5>fe

aar

Z⁵

V*' Af

líL-VH

ihj

lil

;ii4H

I li ,,

Obr. 331. Vimperk. Vodní mapa panství s vyobrazením Vimperka z 17. stol.

Vimperk.

T r a j e r, Diócese Budweis 942; Grueber, II. 19, IV., 36; Mitteil. der Zentral-Kommission X., p. LXXVII.; Neuwirth, Geschichte der bildenden Kunst in Boh-men I., 512; Sedláček, Hrady XI., 141; Braniš, Památky XVII., 212; Ottův Naučný slovník XXVI.; J. Braniš, Obrazy z dějin jihočeského umění, 1909. Vyobrazení ,,Haselburku“ v díle: Schwarzenberg Paulíne, Seize vues des terres du prince de Schwarzenberg gravées á l’eau fořt. 1804.

Roku 1842 našly se 3 železné koule u Haselburku; r. 1856 tři hroty z šípů u zámku, r. 1897 při překlenování potoka pstruhového v městě naproti hostinci ,,Pasov“ peníz císaře Hadriana.

MĚSTO VIMPERK (viz obr. 331.—338.) povstalo jako podhradí zámku, v létech 1251—60 založeného Purkartem z Janovic. Roku 1423 spáleno od Husitů, roku 1468 od Pasovských. Roku 1479 povýšil král

Vladislav na žádost Petra Kaplíře ze Sulevic městys Vimperk za město a dal mu právo k opevnění. Město bylo k zámku přihrazeno tak, že ze strmé části hradiště vybíhaly dvě hradby obkličující celé město. Z té doby zachovalo se 5 kulatých bašt a čtyřhranná věž na zdi městské.

li

éI

Éé*

Obr. 332. Vimperk z r. 1686.

er.

JLÍÚSj

mm

Městská věž (viz obr. 339.—341.) na cestě z města k hradu mívala bránu; vchod na věž zprostředkovala branka a chodba ve zdi zhotovená. Brána sama jest k městu do okrouhlá drobným kamenem, na venek z kvádrů do ostrého oblouku sklenutá; má jeden otvor pro kladku a vrata

mm

*X

lili

- -7t>.

ř*

^áS

> •'. )Jx

; , yJS

' '-Í?

M#

,’7 '> ' / iyj

f, 7 *“

55ft>f/

/'7‘

v-ří?

-■

__________

ďW.

7X

vy>

?// , s:,4Ml

- ... "

fr'j

•'

:4w**

■e

■W-

lf

sl V

je*«

* \»,

iVíSS^^yJti

jř

r*r7c4 <#» pWftO -

JS

► M,

*&??*-" jiít-.

/r#. •

vr^ /

ÍVf -§ "

Aár;

iX

-'Pvy v

feS

'*

Sfů

Obr. 333. Vimperk. Situace Vimperka a jeho hradeb 1835.

«11ÍM

IjUUjlr!

' i 7 ;7íi

BSImkmin

''■■■''SJfrídw

ř»®25

fBS

-y *

'O

sjSSP®

žil

,!2SI§5.3 "WfflZXĚmI

|řoírV\\\i

$0

ipÉ

Sr»

i*’

"V0_- -

*

-.7 i

iHH:

s*?

wm*

«gi

IBl

..' >*»

v<$ \fyxN%.

■==

s&spSr'

^•7

~b

;X

fWmm

wsllíii^

její bývala zavírána závorami, pro něž ještě otvory zbyly. Zavírala se proti straně zámecké; ostatní 3 brány zbourány.

Východní část města jmenuje se ,,H r a d č í n“. Ulice vedoucí podle hradeb severních jmenuje se dosud „Bašta", podle jižních „Wehre".

Při opanování hradu Vimperka hrabětem Mansfeldem roku 1619 město ušetřeno. R. 1665 zničeno město většinou ohněm. Roku 1861 velký oheň ztrávil celou školní ulici a část Innocencovy ulice. Domy měly v přízemí sklepy a obydlí v 1. patře. Schody bývaly osvětlené světlíkem,

* as

pSHH

*]

■li/-

fř

S-á

³ i,

"3

il a²

a«

Pť

r.

/=•

wx

* <2.²

IV

■5j?H

Obr. 335. Vimperk před požárem 1904.

stropy rákosové; většina domů měla výstupky. Na domě č. p. 15 byl vymalován p. Petr Vok z Rožmberka. Na domě čís. 13 dvojitý znak: Pravý dvě pětizubé věže, mezi nimiž tři kopí, levý okřídlený půlkůň.²) Na domě čís. 18 znak Novohradských z Kolovrat. V levo od znaku ženská postava v kroji poč. 17. stol., držící v levici kříž, v pravici knihu. Při stavbě domu čís. 103 našly se staré tiskací litery dřevěné; bylať ve Vimperku již v létech 1484-1487 Janem Alakravem založena tiskárna, z níž známe 2 latinské spisy z r. 1484. Roku 1641 koupilo město dosavadní radnici a zřídilo z ní pivovar. Radnice přeložena na náměstí po velkém ohni r. 1904 (viz obr. 342., 343.), kdy shořelo téměř celé náměstí, a domy výše uvedené zbaveny vyčníva-

i

t.'. ;

%

■

i

I R

VSSĚ.

• *

Hl' . Sf',-'''íj;2*<»8<N^ÍSl ■

1VP

i •

m

Obr. 336. Vimperk od jihu r. 1910

s?

v*)

i

ti?

V'

* ¹ -f

RwŠSJM

Wé

W⁵ ti i

“N * Z.

• < í»< ’1 ’ , , i I mimi"

¹    , i » « it > * « »

IC I

■

■

— «■«

aam

fjfc ii

•• «■ ■>*<*■?•'-,

£

I

i

l|

I 1 < JL« ■

1rr*

mní

ni

>Tt .

¹ i j ii ii

ii ii 11 n

, ..

’i -.

«j»

-v iir

’

lil

sfi&M

. jř

I.f1

£1

. *4

r#

lig

■■

M lij

'/v'

«** .

as

*í

r&

i¹ 'pH Ph

⁴ •

Obr. 337. Vimperk od zapadu r. ioio.

jících arkýřů a renais. štítů jakož i maleb a znaků, postavena v moderním slohu nová spořitelna, kam se přestěhoval městský úřad, a stará postoupena okresnímu soudu. Stará radnice často přestavovaná, nese ve štítě erb města a dům čís. 13 erb Malovců. Domy čís. 15 a 18 pozbyly maleb

<3

Obr. 338. Vimperk. Západní městské bašty před

mm

r. 1904.

t*'

k-

a náměstí po většině od základu přestavěno. U vrat domů č. 40 a 13 zachovala se kamenná ostění (viz obr. 344.). Při bourání dolejšího mlýna, nyní dělnických bytů Steinbrenerových, nalezeny četné tolary a groše většinou cizí z roku 1506—1624.

V zámku Krumlovském jest obraz Vimperka asi z r. 1686 od malíře Jindřicha de Verle (viz obr. 332.).

Město chová několik starých listin, diplom města však schází. Mezi p e-čeťmi (viz otr. 345.) jsou nejstarší: malé měděné se lvem ve štítku a nápisem kolem: PECZET RICHTARZSKA MI ESTA WINTRBERKA; velká

ifam-

Wi

<■■ ■ ; ^ .*/

áwé.

'ř.

*5

i.

ía£á«SE_

m:

■ '• ’ '-Wi S⁴ -V As

ym

Obr. 339. Vimperk. Městská brána pod hradem.

stříbrná, s vyrytým letopočtem 1584, má uprostřed renais. štít s věží, v jejíž bráně stojí lev a kolem nápis: SIGILLVM MAIVS CIVITATIS WINTRBERKCENSIS; mimo to malé se štítkem stejného obsahu a nápisem: ST : WIN : RG.

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Prachatický.

Na městské zvonici (viz otr. 346., 347.), oddělené od farní věže, přistavěné kolem r. 1500, bylo viděti stopy jemné nástěnné malby barokní velmi dovedné ruky; roku 1909 byla zničena. Při velikém ohni r. 1861 shořela střecha na zvonici a kopule spadla; 1866 zvonice znovu zřízena,

Ti

píp*

\V.

.araf i

m&HÍ|

Wgm

vm

flL

mm

Obr. 340. Vimperk. Pohled do městské brány a její půdorys. Obr. ₃₄r. Vimperk. Průhled městskou branou.

II

fĚ

)!

\ x*

r-

1909 obnovena při šetřeni starých tvarů, v slohu moderním. Kamenné ostění vchodu, sokl, složený ze dvou válečků, got. kordonová římsa prvního patra a jeden krákorec někdejšího arkýře zachovány. Roku 1692 přelil Štěpán Pricquey velký zvon 17 centů těžký. Roku 1714 dostal V. nový nynější velký zvon. Umíráček, r. 1723 hejtmanem Braunem pořízený, rozlit 1861.

ig

y**

tes*

II

ilMl

i* i:íS

:j1jK

J

gr

#ř=

me.il —

au *~-

*5'

^L"

Obr, 342. Vimperk, Náměstí od západu před r. 1904.

ÍTT

■ isr

■J!

4-

řv

•jar

f /f ;.í

iš

cl'

./

•A

:

ff

Obr. 343. Vimperk. Náměstí od východu před

m,

*

ikA

li*".

ft>wiWrwaii«i»

r. 1904.

ř

¹

K ]

' , V('

¹ 1

II

_.-__• _■

Hy^

v

■ ■ ■«

., I

m

p*

I

a

.; M*

-

m

II

£

&1&

•H®

ř*

■ rraY

'SET

f*

v

-

Na městské zvonici jsou tyto zvony:

. Největší nese na hlavě ve dvou řádcích nápis: A fulgure et tempestate libera nos Domine Jesu Christe anno 1737 Hoc opus conflatum est

§pj

lij

V/

iii

•r

..

Sil

pí;

it

'i i i i i i i i i i f

HP

Obr. 344. Vimperk. Kamenné ostění u vrat: a) č. 40. bj č. 13 na náměstí.

ex comuni aerario civitatis Wintterbergensis, po čemž následují na plášti jména: FERDINAND MARSCHALEK PRIMÁTOR, JOHANN FRY • PLE-

áÉk

Obr. 345. Vimperk. Městské pečeti.

CHINGER, GEORG PRIESCHENKH, LEOPOLD PREVÉRI, VEITH SIT-TER, PAUL PRAUN, JOHANN GROS, LEOPOLD GEISREITHER, SEBASTIAN PEKHSIEDER, LAMBERTH FUX, LORENTZ SCHOPPER,

i:!

mm

tl

mm

Já

tri

!*■

I*

Obr. 346. Vimperk. Městská zvonice s kostelem před r. 1904.

WENTZL EDDER, JACOB WOLF TRIBUNUS, LORENTZ PRANTL J U-DEX; na

protější straně znak města, reliefy Navštívení Panny Marie,

sv. Jan Nep., Ukřižování Páně

I;

a nápis: A ME FUSUM EST HOC OPUS ZACHARIAS DIETRICH. Rozměry: 133 cm šir., výška šikmá 95 cm, výška kolmá 102 cm + 20 cm koruna.

|i

IP®

HSMWÍW ..............................................................................

mm

WĚ.

v,

tz

a* I II í I 1 1

Obr. 347. Vimperk. Kam. ostění a sokl městské zvonice.

Prostřed-n í s trojnásobným vyobrazením Krista na kříži a nápisem na hlavě ve dvou řádcích: Kuras • B)arcus • IDaífje-us • Jhdjarmes nrsxgie není ntni pare Marta í;ilf + haj + bal + mel — anno b. MCCCC° X1X°. Rozměry: 88 cm průměr, šikmá výška 67 cm, kolmá výška 73+15 cm koruna.

Nejmenší s reliefy dvou svátých, na straně protější znak zvonařský s nápisem Jchann Adalbert

.....$ ■

!!

lili!

f "n hi 1 b> t ;i-l

Éfe

|ip 1 • MĚŠ

L>

pylgplr^*

Pllfj

L

*>*

F?

Obr. 348. Vimperk. Kostel. Pohled zevní.

jj:

VY7i\Y7 'v#/xlVÍ\/

/!MVI=Iaia

imHÍ? y 4 ak w

mké

.....Ng i

iAilAi

f\

-ř

Sf

i/

uty-

-t-1.....i i

Obr. 349. Vimperk. Půdorys kostela.

Perner in Budweis anno 1839. Rozměry: 56 cm průměr, 42 cm. výška šikmá, výška kolmá 44 + 10 cm koruna.

Hodiny od L. Hainze v Praze, okolo 1900 pořízené.

Roku 1721 postavena kamenná SOCHA SV. JANA NEP. s zábradlím vedle kostela.

FARNÍ KOSTEL NAVŠTÍVENÍ PANNY MARIE (viz obr. 348., 349.) vznikl prý v druhé pol. 14. stol. (1365); ještě roku 1405 nazývá se nový. Založení věže v pravém rohu dosvědčuje větší stáří původní svatyně; mohutné pasy převýšeného ostrého oblouku jakož i do půlkruhu sklenuté dvéře k půdě, stopy zazděného sdruženého okénka pod zvonicí a kulaté

y//y.

Je

'5==§j|

j;

17

i.:

{'i*

Wk

gi

cm

mí

... „.

!SŤ~L:_3*’'

■ Ťf •

Ar,

WWn}

tz;

ílíljůiiníiÉ

c-1

mtk

ÍSui

pn

ÉH

||

'1^ gg

,o

.1*

Obr. 350. Vimperk. Kostel Navštívení P. Marie: a) dvéře k sakristii, b) kružby oken v presbytáři. c) sloupy a patky klenby v lodi. d) v presbytáři, e) v sakristii.

okno na kůru jsou dalšími důkazy. Roku 1500 sklenuta loď; postavením věže v rohu západní zdi dal se stavitel svésti k nesymetrickému dvoj lodí, k němuž v třetím období prolomením hlavní zdi připojena kaple sv. Anny z r. 1500 na straně severní. Kostel jest k východu orientován.

Roku 1574 žádali Vimperští o cihly na opravu poškozeného chrámu, do něhož zatéká; z té doby pochází kůr v 18. století rozšířený. R. 1754 byl krov chatrný; proto sňaty tašky a dán tam šindel, dnes však jest krytina zase tašková.

Presbytář o jednom travé jest pěti stranami osmiúhelníka zakončen; měří 6-70 m šířky a 8-90 m délky, křížové klenutí má hladký svorník, žebra hruškovitá spočívají na konsolách. Kružby dvojdílných oken ukazují dosti pravidelnou kružbu. Opěrné pilíře mají jeden ústupek.

Téže době náleží sakristie, do dvou travé sklenutá, s úzkým okénkem v čele, k níž vedou z presbytáře plechem pobité dvéře (viz obr. 350.). Vítězný oblouk, ostře sklenutý jest plný. Lod 16*40 m dlouhá, io*6o m ši-

-.li..,,

bílili,

\<

||

ti

íi

==

V'

""■'l

4^-

4 0    .

HWf i I 1 Ml I I I 1

Obr. 351. Vimperk. Kostel: hlavní portál lodi.

roká, jakož i kaple sv. Anny, 8*70 m dlouhá, 5*05 m široká, jsou hvězdovitou klenbou sklenuty. Žebra dvojnásobně žlábkovaná podepřena jsou konsolami, které u pilířů po jedné straně přecházejí v krátké kulaté přípory, které po straně druhé vedou až ke dlažbě. Svorníky jsou po většině hladké

Portál (viz obr. 351.) na straně jižní ukazuje lomený oblouk pozdně got. profilu. Věž na počátku 17. věku přestavěna, jak dosvědčují růžice a letopočet MDC na ní.

Pro hlavní oltář dělal roku 1702 náčrtek Jan Bernard Fischer z Erlachu. Petr Antonín Anneis jej zlatil a štafíroval a maloval hořejší oltářní obraz za 342 zl. Scchy sv. Petra a Pavla, Křišťana a Arnošta jakož i celý oltář zhotovil cáhlovský sochař Filip Rambler za 251 zl. Též sem byl

A-

Jí

jpr

> ^ -Vv. ••

'Jih-

■■

sir

v;

Obr. 352. Vimperk. Kostel. Vnitřek.

dán spojený znak Schwarzenbersko-Eggenberský. Roku 1780 přistaven hlavní oltář k samé zdi (viz otr. 352.). Oltář sloupový neodpovídá ostatním pracím Fischerovým, také na něm nejsou sochy sv. Křišťana a Arnošta, nýbrž sv. Víta a Václava; také schází znak jmenovaný. Na něm postavena starší mramorová soška P. Marie s Ježíškem, krytá plně měděnými postříbřenými plášti, bohatě reinaiss. okrasami zdobenými. Z doby barokní (1768) zachovala se zasklená tumba s kostrou sv. Inno-cence a výtečný obraz sv. Floriána. Oltář samotný jest pseudogotický. Barokní jsou také sošky svaté Alžběty a sv. Zachariáše na oltáři rodiny Ježíšovy a oltář sv. Anny s pěkným obrazem světice (viz otr. 353.). Také kazatelna jest barokní, slabší práce. Všechny oltáře jsou jinak slohu pseudogotického, byly vyrobeny po většině v Grodenu a byly posledně asi před 20 lety obnoveny, kdy kostel vymalován. Také sochy rozestavené po kostele jsou stejného původu. Obrazy na skle Vzkříšení Páně a Panna

Maria jsou z Leonory, z doby novější. Roku 1736 postavil varhany František Kanháuser ze Žlutíc, usedlý v Sušici; dnešní varhany postaveny 1900 od bratří Riegerů.

Křtitelnice (viz otr. 354.) o tří nohách — mužských karya-tidách — jest cínová a má letopočet 1607. Vyrytý nápis na ní zní:

’,T' olll

;*í!

>#L

.;T

li

fc

jft vr

-v*.

Obr. 353. Vimperk. Kostel. Oltářni obraz sv. Anny v kapli.

HIC•SACER•FONS•COMPARATVS • EST • IN•LAVDEM • DIVINAM • ET • VSVM • INFANTVLORVM • DICC7ESIS • VIN • TMBERGENSIS • PROPRIO • /ERE • CLARISSIMI • VIRI • DOMINI • CAROLI • LIBKOWSKY • CAPITANEI • WINTMBERGENSIS •

ET • DRSLAWIENSIS • ANNO • DOMINI •

MILLESIMO • SEXCENESIMO •

SEPTIMO.

TO SE STALO ZA KNIEZE GIRZIKA CZIKA • NOWOBISTRZICKI HO FARARZE TOHO CZIASV.

Obs. 354. Vimperk. Kostel. Cínová křtitelnice z r. 1607.

V dlažbě kostelní leží několik náhrobních kamenů, snad z části od sv. Bartoloměje sem přenesených.

Tak v presbytáři:

Žulový náhrobek se stopami nápisu kolem; druhý žulový náhrobek s obrubní linkou bez nápisu; na třetím lze pouze čisti:

DEN

•V,v^./Lw

iř

M!

<5v* *

'tejf

ví*

k*>

ř> .’sl

•»f

*'V

jt^,ÍpW#C

TtSs?

V,* fr

V*

*” *í _

*»

«fcSjj3in‘

■

i.. :*?&**'■ m

TH HEILIGEN

HLEN

HA

A1VM . . . . GESTORBEN

VND

SEIN SOHN

ANNO 171 • (?)

Před stupněm u presbytáře leží 2 náhrobky se sešlapanými erby neznatelnými, jeden další beze všech stop nápisu.

JSl

Ve stupni ke kapli sv. Anny: čitelno Jméno Ježíš a z letopočtu pouze . 7 . .

Před oltářem sv. Anny jest deska 70 x 70 cm s nápisem + E. E. 1761.

f JLr . .. - í

O;

Roku 1677 půjčili Vimperští stříbrný obraz Panny Marie a stříbrnou pozlacenou monstranci na zámek. R. 1660 měl kostel svícny visuté na šest ^ svíček jeden, mosazných velkých šest, cínové velké \ ^ na koželužský oltář dva, a železný na tři svíčky jeden, jakož i bohatá roucha.

Obr. 355. Vimperk. Kostel. Kovaný železný svícen.

Z inventáře připomínáme:

Monstrance paprsková, s nohou měděnou, bohatě tepanou pozlacenou, se soškami sv. Petra a Pavla a Boha otce, 0-64 m vys., z 2. pol. 18. st., bez značek, provedení prostředního.

Monstrance paprsková, s nohou měděnou, tepanou, s čtyřmi stříbrnými medaillony: Večeře Páně,

'-4

mm z

Kristus na kříži, Snětí s kříže a Vzkříšení; nahoře sošky Boha otce s dvěma anděly a holubicí různého tvaru, avšak dobrého provedení řemeslného, z pol.

19. století, 0-64 m vysoká.

(f)® (D

Ciborium o⁻37 m vys., stříbrné, pozlacené, kupa s prolamovaným tepaným košem a víkem dobré práce, z konce 17. stol., na víku se značkami noha nová z XIX. století.

Kalich se stříbrným tepaným košem, ze zač.

18. stol. práce dobré a mosaznou nohou hladkou, z 19. století, 0-24 m vys.

Mosazné svícny:

4 vys. 0-26 m renais. ze 17. stol.; 2 vys. 0-42 m prsténkové z 16. stol.;

Obr. 356. Vimperk. Kostel: stříbrná kasule z r. 1741.

2 vys. 0-46 m got. šesti-

stranně z téže doby; 2 cínové ze středu 18. stol. 0-38 m vys.; 2 cínové, hladké z konce 18. stol. 0-40 m vys.; 4 měděné postříbřené 0-36 m vys. z polovice 19. století; 6 měděných postříbřených 0-42 m vys. z polovice 19. stol. Věčné světlo měděné, postříbřené, z téže doby.

Železný, kovaný svícen příruční, z 16.—17. stol. (Viz obr. 355-)

Z rouch zasluhuje povšimnutí pouze ornát ze světlo-modravého hedvábí stříbrem protkaného, bohatě stříbrnými květinami a arabeskami

llijj }i|

Bii!

!2=- -W'

Tito

lij

\/

A

■L

iC

li

*D

MB

IH

m-

i⁵

Obr. 357. Vimperk. Hřbitovní kostel, a) půdorys, b) žebra, .patky a svorník klenby v presbytáři. c) sanktuář. d) portál k lodi.

vyšívaný s alliančním znakem Schwarzenbersko-Liechtensteinským ze svatebního roucha kněžny Marie Terezie z r. 1741. (Viz obr. 356.)

Anna Kaplířová z Dirného, vdova po Petru Kaplíři f cca 1484, chtěla zachovati drahocenný ornát v ceně 1000 kop gr. při Vimperském kostele, ale musela jej vydati Václavu Vlčkovi z Cenová (1501).

Ostatní roucha jsou nová, všední.

Matrika počíná rokem 1646, pamětní kniha r. 1773.

Na věži kostelní nachází se pouze jeden zvon, jest prům. 0-31 m, šikmé výšky 0-22 m, kolmé 0-25 + o⁻o7 m koruna; na plášti relief sv. Jana Nep. s nápisem: J. K. S. 1773. Ostatní zvony umístěny na velké věži městské.

Stolice kostelní věže sroubena r. 1858.

HŘBITOVNÍ KOSTEL SV. BARTOLOMÉJE (viz obr. 357.-359.) jest původní farní kostel; záznam v knihách konfirmačních z r. 1369 vztahuje se k němu. Roku 1384 přidělen jako filiální k Bohumilicům.

Mí

•» ;ťr

vV

ipssp

-vík

Obr. 358. Vimperk. Hřbitovní kostel.

Založen v pol. 13. století, v době přechodní, jak křížová klenba kamenná kvadratického presbytáře silný vítězný oblouk s patkami rom. a okna do-

£gfg

-r"

Obr. 359. Vimperk. Hřbitovní kostel.

svědčují. Svorník jest dvojitou osmilistou plochou růží ozdoben. Žebra klenby hranolová okosená jsou hrotovitě zakončena. Okénko za hlavním oltářem jest uzounké, na obě strany silně rozevřené; také jižní okno, jehož oblouk se zakončuje ostře, jest v špaletách silně rozevřeno. Po straně evangelia jest sanktuář, v jehož štítě lichá kružba. Kovaná mřížka jest obvyklé formy. Na vítězném oblouku pozoruje se dvojí nápis nad sebou, přebílením zakrytý a špatně čitelný.

Lod původně se stropem trámovým v 17. stol. o půl druhého metru zvýšena a valené do 6 lunet, které se opírají o přizděné pilíře, sklenuta.

*5

>* ii

ČV

9f

•w£Im

€íi

/ ,> *

jte

lO

** *

ýjj⁻

Yhaíliiiramllj

^lisSpafif

3Sff#ja®á

p*»bH

'..... Ta

•fV-t    ~V- 4

mwRí

ÉQíftiíísMip.

ípB®ípiá

[íAb

li

Obr. 360. Vimperk. Hřbitovní kostel. Náhrobky: a) neznámý, b) Agaty Černé z Vinoře.

Vestavěná kruchta dřevěná jest asi z téže doby; věžička zděná z doby novější.

Kamenný portál na straně jižní, do ostrého oblouku sklenutý, je z doby založení; zvláštní dekorace provazová na hlavicích sloupků.

Presbytář měří 4-40 m šířky, 4-70 m hloubky, lod 11*50 m délky, 8*o m šířky; kostel jest k východu orientován.

Náhrobky (viz obr. 360.): V presbytáři jest náhrobek z vápence, 155 cm dlouhý a prům. 51 cm široký, s dvěma kříži uvnitř a nápisem kolem. Z tohoto dá se souvisle toliko čisti: ET VYNRBERG. Druhý kámen z vápence, 1*58 m vys., 66*o široký, má nápis:

Jteífja bojipířjn m uc 62 ni HBbidg Den mjýeit) smaígdj PaaÍB a0a:ty a m-ojBnEíjD pana 3a* na. qernep J nnnorjE fofjo qasn dfturpíbmha na roimírberqe utájel ha ob pana boíja \ fořjofo gesí jraida na onen mie* cptBg pomolana, gegij ío bujfrj pan nEĎBfhg mi lo|ii Jmu jraaíu raq prji gtít a roierptg obpcqg-nuít baft.

iP#|Mp£^

,fe*wEl!/tVÍKT£aSER;^

Sg.EKSÍSí flCCUJl PTAíTíg

gSEPttm*SEÍP£C7Ar*rí\“

ŠŇOŘTE RUKS.rsraHtCTiO-o 5 ’■ ■ meh-*

IBS

■ř

‘X •

Píili

tfi k l'|i ť;|í|

*íi; A / '1|!I

V%í!

'■> Sifi

ymm

flr!

■' ;íír*

ifi

li;

;j|

fjtí

|| |Í

ij'U,il

‘.i¹:

Mm

r^i i xf i

ff!

5&ÉTÓ-iM,    .*ci

*»    XsJb oi

WM vkJCmz í

gympK ^é<%m

fMm. -X|p

L iQKiG^RStr®nyiH

li

MMKM MMM.....tm

-T 'í =|

17f§

mm;.

sšži

Obr. 361. Vimperk. Hřbitovní kostel. Náhrobek dítěte z r. 1606.

Obr. 362. Vimperk. Hřbitovní kostel: Náhrobek v lodi.

Po straně epištolní náhrobek z vápence (viz obr. 361.), 075 m vysoký, 073 m široký, s porušeným nápisem:

FILIOLUS MARTINULUS REVERENDI MATH7E GEORG1 VC BBRODENI MINISTŘI ECCLESI7E VINTENBERGENSIS HIC CVM PLANCTU SEPULTUS EXPECTAT L3ETAM MORTVORVM RESVRRECTIONEM •

OBUT • ANNO 1616 • 29 • IAN . . . N • ERS PD HORÁM.

V- dolejší polovici desky dítě v-peřinkách ovinuté a vedle něho věnec, v němž stojí čáp a kolem něho nápis: MEMOR MORTIS OFFICII V IVE.

V lodi zazděny 2 náhrobky: levý z vápence, 170 m vys., 070 m široký, v jehož ošlapaném středu pozorovati jest dole pouze čepel dýky

a po jedné straně stopy gotického písma, z něhož dá se pouze čisti Hubí#

¹

„Hradiště jest asi někdejší hrad Drslavův, neznámého rodu a původu. Král Přemysl daroval horu (Drslavův hrad) 1263 klášteru Korunskému a Vok ze Strunkovic maje k ní nějaká práva, odevzdal r. 1290 témuž klášteru ves Záboř a horu Drslavovu. A. Sedláček, Die Botzenmauer. M tteil. d. Centr. C. Neue Folge XIV., 156.

²

1592 Jan Radešínský z Radišovic.

bí ÍDtníb . . . . .

pravý z dioritu, 1-94 m dl., o-8o m široký, uprostřed s got. křížem a nejasnými tvary dekorativními, na okraji nepatrné stopy písma (viz obr. 362.).

Hlavní oltář (viz obr. 363.) s kvádrovou mensou bez desky a sochou sv. Bartoloměje jest velmi prostá práce barokní z 19. století. Starší socha

í?

■V

—«iS. ť'j

J~'' ,f ti H^§|§

Obr. 363. Vimperk. Hřbitovní kostel. Vnitřek presbytáře.

sv. Bartoloměje, asi z 15. století, jest valně porouchaná a uložena v archivu (viz obr. 364.).

Poboční oltář s obrazem Vzkříšení Páně též slabší práce z druhé pol. 18. stol. a druhý poboční oltář s všedním obrazem sv. Jana Nep. před Václavem a skleněnými sloupky, stejné kvality, z první pol. 19. století.

Na hlavním oltáři 4 cínové svícny, 0-52 m vys., z 1. pol. 19. stol.

Na věžičce zvonek průměru o-6i m, šikmé výšky 0-45 m, kolmé 0-50 +C13W koruna, s nápisem got. minuskulí: Buc BOaria gractja plína bominus fenun bíníbida 2 fus i m.

KAPLE 14 POMOCNÍKŮ (viz otr. 360.), r. 1708 huťmistrem Michalem Můllerem založená, má ve štítu nad vchodem nápis: Gott VnD Denen 14 hej LJgen NotheLffern zV grossern Ehrn hat Dise KapeLLen gestjftet Michael Múllner Glas-hiittenmeister in der Helmbacher Híitten ein Urheber und Erfinder ao 1683 des schonen Kreiden [ Glas (1713) jetz aber hat es sein Sohn, Dessen NaMe VaLentJn AntonJ CarL erbaVet. 1714.

Kaple k severu orientovaná jest mírných rozměrů; presbytář do kříže sklenutý měří 2-94 m šířky, 2-85 m hloubky, lod valeně sklenutá, s 6 lunetami, 7-10 m délky a 5— m šířky. V lodi hrobka s kamenem 1-40 m dlouhým, 0*94 m šir., porouchaným, s letopočtem A 1714; tam vestavěn dřevěný kůr s malovaným strůpkem; nad lodí sanktus.

m7'

fcjžr

r:

mm

!•

§11

.v*

*>$

BMlí

[jí

m*

lir

měl

.1;

■/

Obr. 364. Vimperk. Hřbit. kostel. Socha sv. Bartoloměje.

Obr. 365. Vimperk. Kaple 14 pomocníků na hřbitově.

Oltář jest dobrá řezbářská práce z doby založení kaple, obraz 14 svátých pomocníků přemalováním utrpěl. Mensa jest kamenná.

Na kůru zbytky staršího barokního oltáře s obrazem sv. M. Majda-leny úplně sešlým a dřevěnými sochami.

Ve věžičce zvonek průměru 22-5 cm, šikmé výšky 16-5 cm, kolmé 18 cm, má obraz Panny Marie s nápisem: S. Maria ora pro nobis a na druhé straně, Valentin Antoni Miillner 1713.

• - ■!

_

Obr. 368. Vimperk. Socha sv. Anny v děkanské zahradě.

Na hřbitově nízký třístranný náhrobek, jehož předek nese znak města Vimperka a strana zadní nápis:

HIER RUH. D. H,

Joh. Magerl Biirg.

Weber und seine Gattin

Kath. geb. Schalek er

starb 3. Juni 1804

in sein 64 Jahr sie aber

st. d. 26. Feber 1806 in ihr 64 Jahre

1800

V čele kaple sv. Bartoloměje stojí nad hrobem Jos. Taschka anděl z Hořického pískovce, znamenaný Em. Max fec. Prag 1862 (viz obr. 366.) a nad hrobem Viléma Králíka, ryt. z Meyerswaldenu, pískovcová socha žehnajícího spasitele znamenaná:" L. Šimek fec. Prag 1878 (viz obr. 367.).

mn

iá

<F~

fc

&

!y?

kv %

■z

tím.

: -m

Obr. 366. Vimperk. Náhrobek od Em. Maxe z r. 1862.

4|

Obr. 367. Vimperk. Náhrobek od L. Šimka z r. 1878.

Na blízku jeho kovaný železný kříž barokní, na jehož podstavci letopočet M

Naproti starému hřbitovu v rohu děkanské zahrady stojí kamenný SLOUP SE SOCHOU SV. ANNY samé třetí z 2. polovice 16. století (viz obr. 368.).

ZÁMEK skládá se z vlastního hradu a z předhradí, jež dvojí zdí a dvojím příkopem byly opevněny. Zámek opravován v létech 155°—60.

-mm

mm

Uf

Wm

fe

É$0

k\

Ji

pil

PPf!

r--!

K|§

•v

W

* 9|

il

f;

12

..

K¹

in

Obr. 369. Vimperk. Pohled do zámeckého dvora.

■a«!

UŠÍ

r.A

ífciaí

.... t — -—--r-------k" - *

Roku 1553 bylo při pokojích hořejších a dolejších devět dřevěných světnic a komor drahně; při zemi sklepy — vše šindelem kryto. R. 1558 bořena zeď velmi pevná v prostřed zámku; téhož roku připomíná se velká světnice,

z níž se šlo po pavlači. R. 1566 dělány kamenné schody do ptáčnice v zahradě. Když dne 22.—23. října 1619 Mansfeld dobyl Vimperka, zničil hrad, město však ušetřeno. V létech 1622—1624 vystavěl Joachim Novohradský

Obr. 370. Vimperk. Půdorys zámku po ohni r. 1857.

A.

!■*

i’-...

\\

V.

k\..,

z Kolovrat nynější zámek. R. 1632 vystaveny v prvním nádvoří na straně severní pokoje a tak stavení to s druhým srovnáno (viz obr. 369.).

Větší změny provedeny za knížete Adama Františka ze Schwarzen-berga v létech 1728—1734. V traktu proti městu zřízeno z klenuté, 50 loket

dlouhé chodby v prvním a druhém patře 8 pokojů, v přízemí 2 klenuté kůlny na vozy, a také velký 1730 malovaný sál vedle bytu hejtmana rozdělen na pokoje. Malíř Josef Orient dostal roku 1741 za malby k výzdobě těch místností sem dané 290 zl. 30 kr.; do knížecího kabinetu dány rytiny. R. 1732 uvádí se „nedostavěná budova míčovny" před sálem. Úderem blesku vyhořel zámek s divadlem a kaplí roku 1857 a střecha celá, druhé

HP

jgypty? y

k m

v>

Zm.'⁴

íta

,X -

.. ■ '

HH

:p*W Ě

’> ///

Obr. 371. Vimperk. Zámek: malby na klenbě evang. věže.

poschodí k městu celé, obě nároží a část prvního poschodí. Z té doby je nynější úprava (viz obr. 370.).

VĚŽ nad vjezdem jest čtyřhranná a měla dříve špičatou střechu a renaissanční štít bez balkonu. Nyní má vysokou sedlovitou střechu.

Hodiny pořízeny po posledním ohni.

BRÁNA pod ní do zámku vedoucí jest z kvádrů sklenuta, ukazuje čtyřhran k zapadání zvoditého mostu a díry s kladkami; označena jest letopočtem 1622 a křížová klenba v průjezdu štukem zdobena. Příkop před ní jest zasypán. Zámek má dva dvory, přední a zadní. Stavení severně

OJ'

-t*

od brány má starší ráz. Jižní strana dvoupatrová obsahuje stavem jednotvárné s pravidelnými okny. Na západní straně jest stavení s kolonádou v přízemí a s vchodem do zadního dvora. Na kolonádě jest erb Kolovratský a nápis: Anno Domini MDCXXIV a nad erbem písmena: J. N. Z. K. (Joachim Novohradský z Kolovrat).

První patro, členěné attickými pilastry, provedení architektonicky dosti slabého, má ve výplních hlavní římsy části brnění a zbraně.

i.

/T

TT

-1

wMMĚm

k/ ' i i i i i i i -H*

Obr. 372. Vimperk. Zámek. Vlčkova věž. Půdorys, a) přízemí, b) 1. patra, c) 2. patra, d) průřez.

Kolovratský trakt se severním starším spojuje ZÁMECKÁ KAPLE SV. JOSEFA, která byla po ohni roku 1857 zcela přestavěna. Má oratoria a sakristii po obou stranách presbytáře a prostranný dřevěný choř. Klenutí nad lodí jest též nové, nad presbytářem však staré, v kříži místo žeber jemným listem roubené, podobné klenutí pod velkou věží. Obraz sv. Anny na vedlejším oltáři jest starý (od Brandla?). Mešní licence oltáře sv. Josefa je z roku 1663, oltáře sv. Anny od Pia VI. z 1. června 1775, na žádost Vim-perského řiditele Frant. Malce. Oltáře i kazatelna jsou hrubá práce truhlářská slohu pseudorománského. Na oltáři sv. Anny dobře řezaná soška sv. Jana Nep., s alliančním znakem Schwarzenbersko-I.obkovickým na podstavci z roku 1731.

líilllil

•i

Z inventáře poznamenáváme:

Mosazná, prolamovaná kaditelnice, ze 17. stol.

Věčná lampa cínová, z 18. století, slušné formy a 2 cínové svícny, 0-51 m vys., ze zač. téhož století.

Modro-fialová kasule ze stříbrného brokátu, z 18. stol.

Ostatní roucha jsou nová, všední.

V někdejší věži starého severního traktu jest MALÁ STARÁ KAPLE (viz obr. 371.) s křížovým klenutím, na němž se zachovalo vyobrazení čtyř evangelistů. Čtyři žebra profilu válcového sbíhají se v okrouhlý svor-

ElSfe

■)J|

I:

§§§

ilil

■ji

MY/*

fen

m

li

v//,

■r

wťd......I 1 I

Obr. 373. Vimperk. Zámek. Vlčkova věž. Gotické ostěnj e) z přízemí, /) i. patra, g) okenní r. patra,

h) sloup s pasy z přízemí.

nik, zdobený erbem Kolovratským a před nedávném také letopočtem 1611 a písmeny J. N. K. Kaple ta nazývá se též EVANGELICKÁ věž.

Nej důležitější částí zadního dvora jest VLČKOVA VĚŽ (viz obr. 372. a 373 ) na jihozápadním rohu; má v přízemí místnost málo osvětlenou, do čtyř pasů, které spočívají uprostřed na hranolovém pilíři, v křížích sklenutou. Snad sem vedly dvéře bohatě profilovaného, do půlkruhu sklenutého ostění, jehož zbytky na blízku leží. V 1. patře komora, valené sklenutá, pouze jedním oknem osvětlená, do níž vedou dvéře s kamenným ostěním. Odtud vedou schody ve zdi k patru druhému, kde jest velká světnice s několika okny a u nich vyzděnými sedadly. Vedle věže jde zed a v ní stará branka, většinou zasypaná.

Na sever hned vedle zámku stojí KULATÁ BAŠTA, HRÁDEK neb HASELBURG zvaná. (Viz ob '. 374., 375-) Opevněna bývala dvojí-

Obr. 374. Vimperk. Zámek. Bašta Hrádek-Haselburg.

mi hradbami, z nichž venkovské většinou jsou sneseny. Přízemí má klenutou místnost se starým vchodem, v nízkém lomeném oblouku sklenutým. Čtyři pasy sbíhají se v čtyřhranný f kámen s okrouhlým hladkým svorníkem. Mimo přízemí stávala ještě 2 patra, z nichž první mělo býti

U Pl

•i ..JS

P-r

hl ■ i

-T¹

3.

•-U

ri

“ Í\t

S< 5p * y

jfe; ■

..

v]

tm,

r<ň|

''i

r ■ '.jfe&sSH

■LIT

jjmm

g|

lip

yjyj

ROB

PF

H 13

■A.: '    / AřfS

a®

r!£

řiaSS

Fy

isw*ém

v yr

■ f:

mi > -i i -t i i i i

|‘iO"v

|8í.

'i_■• j|^

-mrr w

iiiniiinii

i-

Pl

SÍi

ly

11

m.

li

Obr. 375. Vimperk. Zámek Haselburg. Půdoiys a) přízemí, b) i. patra, c) 2. patra, íi) průřez, e) kamenný venýř k přízemí, f) patka a svorník pasu klenby v přízemi.

asi podobně jako přízemí sklenuto; ke klenbě však nedošlo; patro druhé sloužilo k obývání.

Výše do pater, jichž zdivo však sneseno, vedly schody ve zdi. Zdivo zachovalo se do výše 12 metrů a jest proti zkáze kamennými deskami chrá-

;

SÉI Wr ‘ .........

srn. Jt

W3řr~~ M

Jp.HP H

is ■' - -■    - 'V

]ě

p--r

mí

gč8H

c~

■BUŠI

pl:

.1 - =

li

P|

Kli¹

fe

•íiiFV. TV7T" V .

Obr. 376. Vimperk. Zámek Haselburg: brána a znak Kaplířovský nad branou.

něno. Podobně jest přízemní klenba betonovou dlažbou kryta. Roku 1729 byl dán sice rozkaz, aby starý zámeček Haselburg, mající podobu kulaté věže, protože se již zachovati nedá a též na něm nic nezáleží, byl zbourán a získaného staviva se k nové stavbě v zámku užilo; ale na štěstí nebyl proveden.

Vedle věže vede STAROŽITNÁ BRÁNA (v'z obr. 376.) s čtverhranným rámem a drážkou k zapadání brány a otvory pro kladky, do

dvora. Sklenuta jest do hrotitého oblouku a obložena tesanými venýři. Nad ní ve výklenku erb Kaplířovský asi z roku 1479.

V předhradí postaven roku 1587 panský PIVOVAR; roku 1632 z pokojů udělána obročnice, kdežto v přízemí zůstaly marštale. Jsou zde dnes kanceláře a byty úřednické, k nímž připojena jest do zahrady galerie o dvou poschodích, zakončená pavilonkem, nad jehož italskou střechou ční makovice s orlicí Kolovratskou. BRÁNA Z MĚSTA do předhradí vedoucí jest kamennými kvádry roubená a má ve svorníku štítek; jest přibližně stejného stáří jako brána hořejšího zámku a galerie t. j. z první pob 17. věku.

Vitějice (Sv. Markéta).

T r a j e ř, 921; Sedláček, Hrady VII., 104; B r a n i š, Program české reálky

v Č. Budějovicích z r. 1503.

R. 1315 jmenují se bratří Verner, Racek a Přibík z Vitějovic. Podle zakládací listiny ze dne 16. září 1369 založen KOSTEL od bratří Petra, Oldřicha a Jana z Rožmberka a přidělen jako filiální k Blanickému. Později spojen s Chelčickým. 1651 administrován z Prachatic a hraběnka Buquoyová zasazovala se o vlastního kněze. Protože byl kostel i s věží stářím r. 1743 na spadnutí, byl úplně snesen a za 3 léta ze základu od zednického mistra Greizweilla nákladem 4000 zl. znova vystavěn.

■m-

■r

Obr. 377. Vitějice. Půdorys kostela.

Dnešní kostelní budova k východu orientovaná (viz obr. 377. a 3789. jest jednolitá a nepoukazuje nic na použití starších zdí. Presbytář jest kvadratická, 6-55 m dlouhá a široká, v rozích lesenami vroubená p a plackou sklenutá. Stejného tvaru jest sakristie za presbytářem přistavěná. Loď podlouhlá má zaoblené rohy a rákosový strop s velkým fabionem, měří 12*03 ni délky a 8*25 m šířky. Vestavený hudební kůr spočívá na dvou pilířích a strop pod ním jest taktéž rákosovaný. Na straně jižní chráněn vstup n alou kobkou. Věž stojí v čele lodi a jest jehlancovou střechou kryta, která vybíhá v Shrannou lucernu formy cibulovité. Jak vnitřek tak i zevnějšek jest prostý a odpovídá době stavby; členění lesenami jest velmi mělké, okna jsou segmentově sklenuta. Hlavní oltář sloupový s obrazem sv. Markéty, v nejnovější době od Jos. Hubsche malovaným a sochami sv. Linharta, Vendelína, Petra a Pavla a Floriána je z r. 1850 a provedení slabého.

R. 1887 ne valně obnoven. Starý obraz sv. Markéty v kostnici uložený — uměl. bezcenný — signován: Jac. Faber pinxit. Malby na skle: sv. Vojtěch a sv. Kateřina dodala taktéž v nejnovějším Čase firma ,,Tiroler Glas-malerei".

Obr. 378. Vitějice. Kostel.

Železná mřížka u sanktuaria je asi ze starého kostela a spolu s velkým zvonem jedinou památkou jeho.

Poboční oltáře sloupové, sv. Anny a Barbory a druhý svaté Panny Marie a sv. Antonína jsou bez umělecké ceny tak jako kamenná křtitelnice a kazatelna.

Oltáře — a snad i kazatelna — jsou z r. 1853. Původní oltáře dřevěné zrušeny 1811 a nové vymalovány na stěny; malba však vymizela. Pod kůrem oltáříček Bolestné Panny Marie se starší barokní sochou, stejně bezcenný.

py-.

JKK

Vy?

„v T i

sss

■f-l

V*

■>£.t • JI .

Pr*

jfcJH

^^jřwwg

m ^..... ^ : yM

„ ttí,    -    --í ?

2 12-

co

vb

Varhany zhotoveny od Krumlovského varhanáře Justla r. 1843.

Z inventáře budiž uvedeno:

Monstrance paprsková, o-6o m vys., barokní, slušně tepaná s měděnou novější nohou (18. stol.). (Viz obr. 379.)

Relikviář barokní, 0-27 m vys., měděný z 2. pol. 18. stol.

Cínové svícny barokní: 8 vysokých 0-39 m; 6 vys. 0-56 m. 18. stol.; 4 hladké, vys. 0-41 m\ 4 taktéž hladké, vys. 0-40 m. 19. století bez značek.

Zvony: Největší průměru o-8i m, šikmé výšky o-6o m, kolmé výšky 0-62 m +0-13 m u koruny s nápisem: A nativitate Cristi M C C C C X C quarto ad laudem et honorem sancte Virginis Margaretě. Na věnci dekor, obruba.

Prostřední průměru 0-63 m, šikmé výšky o 47 m, kolmé výšky 0-50 m bez koruny; u koruny dekorativní pásek, na plášti znak Schwarzen-

berský s nápisem:

mh-

>1

m.4

REFVSA SVMTIBVS CELS ADOLPHI JOSEPHI PRINCIPIS DE SCHWARZENBERG AO. 1893 AB A. PERNER & FIL. BVDVICII.

•sí

misC íá

>rr> v- '

i.

##

Na druhé straně relief sv. Václava s nápisem: Svatý Václave oroduj za nás! Nedej zahynouti nám ni budoucím!

Malý průměru 0*40 m šikmé výšky 0-28^2 w, kolmé výšky 0-29% m + 006 m u koruny i na věnci dekor, pásky, na plášti relief sv. Jana Nep. a na straně druhé nápis: C. Bellmann me fecit 1818.

Východně za vsí na rozcestí k Žerno-vicům kamenná BOŽÍ MUKA s křížkem (16. stol.). (Viz obr. 380.)

Ve vsi na zahradě a poli čís. 2 (vedle fary)

TVRZIŠTĚ s čá

WSĚ

stečně Zachovalým válem z drobného kamene a hlíny a hlubokým podkopem.

Na blízkém vrchu f" O s u 1 e zříceniny h r ard u, jenž byl opuštěn brzy po výměně Pořešína za Vitějice (1317). Podle zbylých zdí,

2—5 m vysokých, měl podobu podlouhlého čtverhranu, délky as 70 ni, šířky 37 metrů, směrem od severovýchodu k jihozápadu; vnitřní rozdělení posud jest znatelno. K severu a jihu přiléhaly k úzkým stranám kulaté věže. Na straně l|||||J lilljjjijj^ severní poukazují příkop a náspy na předhradí.

Vltavice Hořejší.

Obr. 379. Vitějice. Kostel. Monstrance.

T r a j e r, Diócese Budweis 938.

imminTS

Jíl

ÍM

'■ JTĚTjr.

Mm . .

Obr. 380. Vitějice. Boží muka na rozcestí k Žemovicům.

1714 zřízena KAPLE sub patrocinio B. M. V. tu, kde dosud missi-onáři pod stanem v přírodě mši čítali, a r. 1724 ustanoven při ní residenění

kaplan. Roku 1726 zvětšena kaple přistavěním presbytáře; 1728 zřízena fara.

KOSTEL k východu orientovaný (viz obr. 381., 382.) jest prostá stavba, složená z čtyřstranné presbytáře, 5-82 m hluboké, 4-60 m široké, elliptickým vítězným obloukem od lodi, 15-00 m dlouhé, 7-53 m široké, oddělené. K presbytáři přistavěny souměrně po obou stranách malá sakristie a depositář; hluboko do lodi zasahující hudební kůr, podrákosovaný, podepřen v době nej novější dvěma páry železných litých sloupů. Veškeré místnosti mají rovné stropy rákosované; zvony umístěny ve věžičce šestihranné, se střechou tvaru cibulovitého, nad lodí vystavěné.

"i

Hlavní oltář sloupový z první pol. 18. stol., v novější době přetvořený, jest práce slabší, zvláště v části řezbářské. Obrazy sv. Jana Nep. a sv. Ducha dal málo váti roku 1724 a 1725 kníže Adam František ze Schwarzenberga od Pietra van Roy. (Viz obr. 383.;

-r

Obr. 381. Vltavice Hořejší. Kostel. Půdorys.

P. Maria sedí na oblacích a drží Ježíška na levém koleně; přes pravé její rameno dívá se sv. Josef. Před nimi klečí sv. Jan Nep. s křížem u nohou. Signatura: P. V. Roy (1-26 : 1-90 m).

Vedlejší oltář epištolní Neposkvrněné Panny Marie jest až na sochy svátých Linharta, Osvaída, práce lepší, Isidora

lij

-V

IIMR

*■

—-4

es*

pa

á Vendelína práce- slabší, během 19. století- předělán a i -sě obrazem

bezcenný.

, *X

Kazatelna pseudobarokní hrubé práce, z 2. pol. 19. století. Varhany starší, v nejnovější době poopravené.

l/l

i)

Jfc

V"

U:

r;

Obr. 383. Vltavice Hořejší. Obraz sv. Jana Nep. od Van Roy na hlavním oltáři.

Na stěně lodi 2 malé barokní sošky sv. Jana Nep. někdy asi se znakem Schwarzenberským, nyní přezlaceným, práce dobré, a sv. Barbory, práce slabší, z polovice 18. stol.

Křtitelnice kamenná, jednoduchá.

Na vítězném oblouku 2 kovaná železná ramena tvaru renais., z 19. stol. od některého domácího kováře.

V oknech presbytáře obrazy na skle: sv. Jana ev. a sv. Pavla, věnované v době novější od ryt. Králíků z Meyerswalden, majitelů blízké sklárny Eleonory.

Z inventáře uvádíme:

Monstrance mosazná, pozlacená, paprsková, hrubší práce z konce 18. stol., doplněná v století 19., vys. 0-40 m.

Pacifikál (kříž) z konce 18. stol. z části 19. stol., 35 cm vysoký; další 3 pacifikály mosazné, z 1. polov. 19. stol., bezcenné.

Věčná lampa mosazná, postříbřená, hrubší práce, z polovice 19. stol. Paramenta vesměs nová, starší bezvýznamná.

Matriky od roku 1724, pamětní kniha z roku 1734.

Zvony: větší prům. 0-53 m, šikmé výšky 0-38 m, kolmé 041 + o-io m koruna, u koruny ornamentová okrasa s nápisem: I. C. PERNER IN BUDWEIS ANNO 1846, na plášti Kristus na kříži a nejsvět. Trojice;

prostřední prům. 0*37 m, šikmé výšky 0-26 m, kolmé 0.28 + 0-09 m koruna, má u koruny ornament, na plášti relief sv. Jana Nep. a znak zvonařský s nápisem: „Johann Adal. Perner in Budweis, vedle letopočet 1819;

n e j m e n š í prům. 0*32 m, šikmé výšky 0*22y₂ m, kolmé 0-23 m s reliefy Nejsv. Trojice a Madonny s Ježíškem na plášti bez nápisu; byl podle inventáře 1767 v Praze ulit a váží 30 lib., prostřední 54 lib. a největší 155 lib.

Na hřbitově železný kovaný kříž barokní z 1. pol. 19. století, v nej novější době obnovený.

Při vchodu na hřbitov ve výklenku SOCHA SV. JANA, s barokní dřevěnou obrubou z 18. století.

Vodice.

U nového dvora nalezen 1894 kamenný hrot a uložen ve sbírce loveckého zámku Ohrada u Hluboké.

Severně na cestě ke Grejnarovu malá zděná KAPLE SV. JANA NEP. s letopočtem 1825 všední.

Sv. Vojtěch viz Lštění. Volary.

T r a j e r 917.

1437 zastaveno městečko (viz obr. 384., 385.) Divišovi Bořkovi z Miletínka. 1672 monstrance koupena v Pasově. 1674 koupena nádoba na sv. oleje od Krumlovského malíře Krištofa Knitty (15 fl- 45 kr.). 1678 maloval Volf Bedřich Lachmann z Vimperka obraz sv. Kateřiny.

23

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Prachatický.

1688 kostel byl úplně zbořen a opět o 5 sáhů delší a 2 širší ze základu i s novou sakristií vystavěn. Palír Jan Canevale; 1690 vysvěcen. 1708. Nový oltář zhotovil Jiří Leyrer, truhlář v Krumlově; sochy sv. Petra

-

é?:

íi

li

>r i

ftsif 1

.

i '■ +

% ík'

*

® ®

$*& •

**»

tefj

' .....

.....

| JK

Obr. 384. Volary. Pohled na město.

SKI

I šůx

•Z#

w&Ai

18 '

..

i?

BRu

^ť-:VM|r:>

mb a *•;

$$

>    ''•'•-‘'I

fe /

řfe

a Pavla, Šebestiána a Kocha, Barbory a Apollonie, Floriána a Medarda zhotovil /ose/ Pobel, sochař v Budějovicích,

Wolgemuth, malíř v Krumlově, maloval prostřední obraz oltářní sv. Kate-

za

67 zl. 30 kr.; Karel

řiny s 15 anděly za 16 zl.; 1710 zlacení provedl Petr Ant. Anneys v Krumlově za 378 zl. 48 kr. 1724 k vůli zvýšení zvuku zvonů věž o iiV₄ lokte zvýšena. (Fortin.) 1735 zřízen nový poboční oltář P. Marie a štafírován; též zřízena kaple sv. Jana Nep. od Jana Pinskra; 1740 nové varhany od Cáhlovského varhaníka. 1754 kostel bleskem zapálen shořel; 1756 restaurován a zvětšen (podle domácího plánu); dolejší kupole kryta šindelem, hořejší bílým plechem 3854 zl.

11 m,

fj

Obr. 385. Volary. Pečeti městské a cechovní.

Hlavní oltář se sochami víra, naděje a láska od Jana Ant. Zinnera z Krumlova za 500 zl. Po stranách sochy sv. Petra a Pavla, nahoře Duch svátý; též koupeny 2 obrazy do oltáře ve Vídni za 70 zl.

KOSTEL SV. KATEŘINY (viz obr. 386., 387.) v nynější podobě jest dílem z roku 1688, obnoveným a rozšířeným po požárech v létech 1754 a 1863; jest orientován k východu.

Presbytář o jednom poli r. 1754 v segmentovém oblouku sklenutá a třemi stranami osmiúhelníku uzavřená měří 8-78 m délky a 6-94 m šířky; k ní připojuje se 15-96 m dlouhá, 10-90 m široká lod se zaoblenými rohy u presbytáře; má rákosovaný povalový strop; na čtyřech kamenných

23*

sloupech spočívající hudební kruchta podrákosovaná hloubkou svou 6-95 m ji ztemňuje. Na jižní straně přistavěná ,,TUSETSKÁ“ KAPLE

jest stejného tvaru a provedení jako presbytář, jenom v menších rozměrech; měří při hloubce 6-oo m šířky 5-27 m. Na straně severní přiléhá k presbytáři sakristie, do kříže sklenutá, vedle níž stojí vysoká věž, jejíž přízemní patro, valené sklenuté, jest jediným zbytkem původního kostela, jak poukazují úzká na obě strany rozevřená okénka a veřeje dveří ze sakristie tam vedoucí, pozdně gotické (viz obr. 3880.). Téže době náleží svršek sanktuáře, po levé straně hlavního čela lodi venku zastavené (viz obr. 388 b.). Jak věži hlavní tak sanktusu dostalo se po ohni roku 1863 krytu formy cibulovité s lucernou v podobě stejné jako před ohněm.

A,

II

U-

+-

+■

Obr. 386. Volary. Kostel. Půdorys.

■ li

m-

Sk

mat-

Mm

Z.:

'TV

•%

Obr. 387. Volary. Kostel. Zevní pohled.

Hlavní oltář (viz obr. 389.) sloupový barokní, s obrazem Nanebevstoupení P. Marie, který se vyměňuje občasně za jiné, a to

sv. Kateřinu (starší z 18. stol. práce prostřední), Narození Krista, Sv. tři krále (starší z 18. stol., práce prostřední), Hromnice, Večeře Páně, Bolestná P. Maria (s nápisem vzadu IB 1875), Z mrtvých vstání, Nanebevstoupení Páně, Seslání ducha sv. (s nápisem B. Čurn in Budweis 1885), Zvěstování P. Marie, krom vyznačených práce novější, různého původu a provedení, bez zvláštní ceny. Oltář podle staršího vzoru od domácí školy odborné zbudovaný v létech sedmdesátých byl 1908 od L. Schónbaura v Krumlově nově štafírován. (Sochy sv. Petra a Pavla, sv. Osvalda a sv. Vendelína, nahoře sochy nej svět. Trojice.)

Velmi dobrého provedení jsou poboční oltáře (viz obr. 390.) se slabými obrazy sv. Rodiny a sv. Anny v lodi. Byly sem darovány po ohni r. 1863 z kláštera Drkolenského v Horn. Rakousích a jeden z nich má prý

...

1.......áui 1

7=7=:: .::S7

El

i-......

(flsijp

jílílTnirnr

J|g!Jj

- '-V?:

hri‘

i:

cr

J-8

Obr. 388. Volary. Kostel, a) kamenné ostěni k věži, b) sanktuář.

vzadu nápis: Gloriosissimo contra epidemiae langvores Patronis S. S. Sebastiano et Rocho, ut sacrationibus ex aris oleum funderent desuper auxilij et salutis, hoc altare sub secundissimo regimine reverendissimi, perillustris as amplissimi dni • dni • Joannis huyus ecclesiae abbatis, devotissimo corde erexit Christophorus Hoff hujus Monasterij aulae praefectus Anno Xti MDCCXXIII. Stejně dobré koncepce i provedení, zvláště bohatých řezeb a téhož původu jest současný oltář sv. pomocníků v kapli Tusetské s dobrým obrazem těchže svátých (viz obr. 391.).

Kazatelna renaiss. tvaru s polovypuklými soškami čtyř evangelistů a soškou dobrého pastýře na stříšce jest práce školy odborné z let sedmdesátých. Varhany jsou nové, obyčejné.

Sochy sv. Jana Nep. a sv. Linharta jakož obrazy P. Marie s růží a děťátkem, sv. Aloisia a Navštívení P. Marie jsou bezcenné. Totéž platí o křtitelnici v pseudogot. slohu ze žuly, v době novější pořízené.

se roz

Dobře ve vosku modelovaná polychromovaná hlava Kristova

padává.

Z inventáře uvádíme:

Monstranci paprskovou, stříbrnou, na noze tepané hlavičky andělíčků, kolem středu srdcové formy 2 méně dovedně [ffi) tepaní andělé s nástroji umučení Páně: na noze značky:

0-58 m vys. Práce augšpurská.

Ciborium stříbrné, pozlacené, 0-34 m vysoké, s velmi bohatě ornamentálně tepanou nohou i víkem. Koš z tepaných stříbrných

' ' ............

• V.

Mú

Obr. 389. Volary. Vnitřek kostela.

květin obsahuje ve třech medaillonech ryté obrazy sv.

(fAv)

vY/

Kateřiny a sv. Antonína a nápis : Martini Ferdinando Gruber 1683; na noze jméno Ježíš a značky:

Kalich stříbrný, pozlacený, barokní, ornamentálně tepaný, práce prostřední 0-25 m vys. se značkami :

Kalich stříbrný, pozlacený, práce slabší se značkami:

0-28 m vysoký.

Pacifikál, kříž mosazný ze zač. 18. stol., noha měděná, hrubá, ze zač. 19. stol. vys. 0-41 m.

2 věčné lampy velké mosazné, poniklované, z pol. 19. stok, práce pro

střední.

Ostatní nádobí: svícny, kaditelnice novější, bez umělecké ceny.

%. m

1*.

Ks

'1T

SSsS-SS

Z.

IMW—W.

Í| #►

:K. >

"Siem

hm

Ji

fi>

W,

P*S

M;

(f

Wfs

y.

'>,

ŮfT'":

■ťfc mxammmň ms

essr-

¥4

Bg

I9HL_.

WĚ

Obr. 390. Volary. Poboční oltář.

Kasulc celá sestavená ze starých domácích čepců z 18. stol. výtečně pracovaných, 11 druhé pouze kříž složen ze stejných zlatých čepců (viz obr. 392., 393.).

36O

Národní květinová výšivka červenou nití dlouhých stehů se starší krajkou jako okraj oltářní pokrývky. Ostatní roucha nová, bez zvláštní ceny.

■ ■<

MÉ

lil

f-j

Tr

sliJlSSf

mm

...

Í-C,

TAÍj&Tmz^

Obr. 391. Volary. Oltář v kapli Tusetské.

Zvony: Největší průměru 1-15 m, šikmé výšky 0-84 m, kolmé 0*87 4- 0-20 m koruna, u koruny a na věnci bohatě ornamentálně dekorován, s nápisem: FRANZ SER. HOLLEDERER IN LINZ 1867, na

plášti reliefy Nejsv. Trojice, sv. Vavřince, Karla Bor., Nanebevzetí Panny Marie, sv. Floriána a Josefa.

i :.,i Prostřední průměru 0-90 m, šikmé výšky o-68 m, kolmé 0*70 + o*i6 m koruna, má podobnou dekoraci a stejný nápis jako zvon předešlý;

li

mk

m-J:

i®*

mm.

li

,,

[mm

ř’ž

’/•

£* '

■41

&P1

• SsH

Obr. 392. Volary. Kasule ze zlatých čepců lidových.

na plášti reliefy Navštívení P. Marie, sv. Linharta, sv. Gregora Velk.„ P. Marie, sv. Jana Křt. a sv. Antonína z Padovy.

Menší průměru 0-79 m, šikmé výšky 0-57 m, kolmé o-6o + 0-12 m koruna, s podobnou dekorací a stejným nápisem; má na plášti reliefy P. Marie (Kajovské), sv. Michala, sv. Volfganga a dvou dalších svátých.

3⁶ 2

N e j m e n š í průměru 0-59 m, šikmé výšky 0-45 m, kolmé 0-47 + 0-12 m koruna, jest podobně ornamentován jako předešlé zvony, má také týž nápis, avšak s letopočtem 1873, na plášti pak reliefy: sv. Šimona apošt.,

v; '

HižádU

.V' č- - "

|    .....v

lÉjffP

;y i

Wlfc

š&afg f

fy .$

ř.

••

řj:    M

I*

li

'.jat

v'#

11111

IP

v- «

r.

>r&

Obr. 393. Volary. Kasule ze zlatých čepců lidových.

sv. Václava, sv. římského vojevůdce, Zvěstování P. Marie, sv. Floriána a sv. Alžběty.

Uprostřed hřbitova k severovýchodu od města ležícího stojí KAPLE SV. FLORIÁNA, r. 1709 od Jana Jiřího Štegbaura zřízená.

Prostá budova složená z lodi, 6-70 m dl., 6-50 m široké, k níž se připojuje presbytář, 5*10 m široká, 5-20 m hluboká, pěti stranami osmihranu

zakončená; má rovné rákosované stropy; v čelo lodi vestavěn kůr, nad presbytářem stojí malá vížka se stříškou formy hruškovité.

V presbytáři stojí černě natřený barokní o 11 á ř se soškami svátých,

iU;

mí

,.u

S' jý .'f

■A f

n i

JFE

K }' ■k ■

1,

k.

■‘é&šžM.

Obr. 394. Volary. Kaple sv. Floriána. Náhrobek rodinv Stegbauerovy.

slabší práce. Uprostřed lodi je hrobka krytá žulovou plotnou, 1-34 m dlouhou, 0-85 m širokou, s nápisem:

IESUS

MARIA IOSEPH AN MEINEN ENDT ICH EIH PEFELCH IN EVERE HÁNDT MEIN ARME SEELL IOHAN GEORG STŮG BAUR HUTTENMEIS-TER DEN 4. MAY A. 1711.

a v presbytáři po straně evangelia postaven jednoduchý pamětní kámen žulový (viz obr. 394.), v jehož svrchní části umístěna oválová deska ze Solen-

hofského kamene s nápisem: Hier ruhen in der Gruft der wohledlgeborne Hr. Joh. Michael Stegbauer, gewester Glasmeister an der Stogerhiitte, und seine drey Sohne Johann, Michael und Anton, bei ihren frommen Voráltern Ambros Benedict, Johann Georg und Franz Joseph, welche diese Kapelle und das Špital 1709 gestiftet haben. Er wurde gebohren am 7. Sept. 1735 und starb.

■

iítí]

m

i!

gj

I'

1

S9É

Éfi£ #

111

I • ;A

, ,

j

y.

Při

[li

Obr. 395. Volary. Achazův mlýn. Dvéře.

d. 23. April 1807. Christliche Liebeswerke, die sie einem kranken Knechte personlich erwiesen, zogen ihnen eben dieselbe Krankheit u. den Tod zu; mit ihnen erlosch der Stegbáurische mánnliche Stamm, welcher diese Glashiitte seit dem Jahre 1617 besaí3 und mit Ruhm wegen den da verfertigten Glaswaaren und besonders Spiegeln in England und dem Oriente bekannt war. Rechtschaffen-heit, wahrer Biedersinn und Liebe zu niitzlichen Wissenschaften und Kiinsten machten den Hauptcharakter dieser Familie aus. Gott lasse sie nun selig in Frieden ruhen. DaB der Entseelte oft an seinen Tod dachte, und ais wahrer

Christ starb, beweisen nachfolgende von ihm selbst verfaBten Verse, welche nach seinem Tode in seinem Gebetbuche gefunden, und in Marmor zu graben

ji

-.i

'n

Ir

••Ví

-‘>-ff

*_____ *1

h.

sr^

Obr. 396. Volary. Achazův mlýn. Skleněný žbán.

von ihm befohlen worden, welches auch seine hinterlassene Frau Gemahlin getreulich veranstaltet hat.

Staub und Asche soli nun werden Hier in dieser Kiihlen Erden Jener Leib, der einst nicht war,

Eh in Schmerzen ihn ein Waib gebahr,

Lass o Jesu, dem ich mich empfehle,

Ruhn an Gottesthrone meine Seele.

Pod deskou z téhož materiálu relief huti Štegbaurové, západně od Volar ležící, v popředí jejím po straně levé jehlanec, na němž jsou 4 poprsí v medaillonech s nápisem na podstavci ,,Selig sind die Knechte, die der Herr, wenn er kommt, wachend findet. Luk. XII. 37,“ vedle modlící se žena a dítě, v právo sloup s allegor. postavou času a nápisem: O Mensch, du

I

' j

i

■i

"W

*

■

1

i

É,

i B

Ster

ifi

.

»■- *T-

.• ....

i

i

pSši

%

w

i*' •    *

lil

$4=\

'< "V

■<

m

m

pm

£ Sil

Obr. 397. Volary. Dřevěné stavby v Lichtavské ulici.

[se

ir

.yMLijig -

ť,'

S?

í*

'£££gSí04

BT?

4]

-S’

w

,ífS • jj

1

p

3!

■j?

ÍrrV«

m

’§f

sk*

fcV

U‘-

SĚ

i 1

žfex

m

2

MÁ

U~

m

md

l

^ t

li

i

%

i 1

.

Obr. 399. Volarv. Dřevěné stavby v Nádražní ulici.

1

f\.:

ák

9

fcV ^

X

m

ia

s

y

řr

fTT

feaffiÉ22

P4

I >

&

Tšggte

"w;

<*w

4 «k'

i

-

■

-:W

w

*

s

r

:ff

. W:

§sa

■^ip

mufit sterben! Nad obrazem, který signován ,,Gcstochcn von Anton Halí Schullehrer in Hohenfurt 1808“, sklářský dělník, dmychající a plačící andělíček s nápisem: .,Wahres Bild des Lebens,“

přj

) II

tř«

iff;

t tfr':

Cl

.....-

lai

Obr. 401. Volary. Dřevěné stavby na Vejgaru.

ií

Itlfi

Na hřbitově kovaný železný KŘÍŽ barokní.

Severně nad městem leží MLÝN ACHAZÚV, znamenaný na čelní zdi nápisem: ANNO 1733 S. A.

Mlýn, původně asi dřevěný, byl přestavěn v označené době, i zachovaly se v i. patře pokoj s komorou, z nichž prvnější zasluhuje pozornost

nejen svými dveřmi (viz obr. 395.), stolem a skříní, nýbrž i sbírkou, již majitel v uctivosti chová jako odkaz předků svých. Tak shledáváme tam cechovní list schvalovací k provozování mlynářství pro předka Víta Achaze

‘O

il

tm

&

■M

■w

Ml

g!!

| I

.íř:

Xlr

Mi

i>í.

" A.

'V*⁵

■lilii .-J-

Obr. 402. Volary. Dřevěné stavby v Soumarské ulici.

fíj

z r. 1662; — džbánek skleněný s rytým, sv. Michalem a písmenami F. G. z 18. století (viz obr. 396.); — malby na skle; — a starší obleky s obuví.

Nemenší pozornost náleží DŘEVĚNÝM BUDOVÁM dosud v městě i jeho okolí Zachovalým a na původ Volarského obyvatelstva z krajin

24

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Prachatický.

alpských připomínajícím (viz obr. 397.—402.). V městě jsou zvláště v těchto třídách: LichtauerstraBe, Dolejší a Hořejší potoční ulice, Na Veigaru, také v Soumarské třídě, zde však již v době novější doplňované prořezávaným okrasným zábradlím a štítovými prkny. (O jejich typech a slohové souvislosti s tyrolskými architekturami viz: Jos. Schramek, Das Bóhmerwaldbauernhaus (Prag 1908), 27—34, 3 tab., 4 ill.; Wolf. Kirchbach v Universum 1903, seš. 7.; Oesterr.-ung. Monarchie (/. Rank) I., 564—603.).

X %

ÍMW)T>X7.‘ni

:‘í:* iwxíWví

m \ '

ťXM

w>- 1P1

Wwl-----..1 -

ěm.

; !\

V "I

Obr. 403. Záblatí. Půdorys kostela.

Záblatí (Sv. Jan Křtitel).

Roku 1400 dostal Zikmund Huller král. dovolení opevniti MĚSTYS Záblatí patřící k jeho tvrzi Husi věžmi, zděmi a příkopy.

Zároveň dostalo se obyvatelům práva města Písku, týdenního trhu a dovolení založiti novou silnici ze Záblatí do Pašova. Z někdejšího opevnění nezachovalo se nic.

KOSTEL SV. JANA KŘTITELE (viz obr. 403. a 404.) byl již 3:359 farní, 1725 dlážděn kam. plotnami, 1729—33 vystavěna kaple sv. Jana Nep. 1874 vyhořel kostel i s farou, 1875 znova postaveny krovy. Na kostele lze pozorovati tři stavební doby: Založen v 1. polovici 14. století v celé rozloze své zachoval si z doby té presbytář o jednom travée, pěti stranami osmihranu uzavřenou a sklenutou, sakristii do dvou křížů sklenutou, hlavní zdivo lodi, původně

trámovým stropem opatřené a v rohu jejím umístěnou věž. Žebra okosená, vyžlábkovaná (viz obr. 405.), opírají se v presbytáři o osmihranné hrotité konsoly a spojují se ve dvou hladkých svornících. Podobné formy pozorujeme v sakristii. Po straně evangelia je sanktuář do štítu vybíhající, který byl v presbytáři zbaven římsování, takže tu zachována pouze ve štítě ozdoba lilie. V prodloužení sanktuáře je v sakristii sanktuář druhý, jehož štítek zdoben po každé straně primitivními okrasami formy starší. Na straně epištolní jest kamenné sedadlo, segmentově sklenuté, se stejně otlučenou kamennou obrubou římsovou. Triumfální oblouk jest

L I !íi

?V

Miř

(i:'

Obr. 404. Záblatí. Kostel.

lomené sklenutý, neprofilovaný; tři okna v závěru presbytáře zachovala sí starou got. kružbu (viz obr. 405.12), kteréž u dvou scházejí prostřední pruty a po jejichž obou stranách vsazeny uvnitř do zdi krákorečky osmihranné; jeden takový je také u prvního okna jižního v lodi. Do té doby náleží také stará kamenná křtitelnice (viz obr. 405./), nyní v kobce umístěná. Druhé době, pozdně gotické, náleží bohatší síťová klenba opírající se o věž a dva válcové štíhlé sloupy, které dělí lod (viz obr. 407.) ve dvě lodi stejné výše. Kdežto presbytář byl sklenut kamenem, při klenbě lodi užito cihel. Téže době náleží přestavba hořejší části věže se sdruženými got. okénky na všech stranách nej vyššího patra jakož i dvoje kamenné veřeje z půdy tam vedoucí; mimo to jsou z pozdní gotiky veřeje dveří z presbytáře do sakristie vedoucí, sloupek na almužny a kropenka u jižního vchodu do lodi zvenčí zazděné a kamenná mensa hlavního oltáře, Třetí doba zastoupena KAPLÍ SV. JANA NEP., jižně k presbytáři přistavěnou a plochou kopulí sklenutou a zvětšením kůru. Na věži někdy viditelné

37 2

letopočty 1690 a 1769, které se mohou vztahovati jen na menší přestavby — snad přizdění opěrného pilíře — nelze již zjistiti. Byly asi na vyšším patře

JIIIM

tm

I'

lil ji

MĚ

\m

ii

fip

\Ú

r#

m,

mnf^minmír

l!l

Mil

/y.y >

11

W/Á

IL

'ÚŽ

•1 0

Ski

|l

Já

Obr. 405. Záblati. Kostel: a) kružby oken v presbytáři, b) ve věži, c) konsolka, d) žebro klenby z presbytáře, e) žebro klenby v sakristii, f) stará got. křtitelnice, g) lilie z sanktuáře, h) ostění dveří k sakristii, k) sloup v lodi, l) patka klenby v lodi, m) sloupek almužní, n) kropenka, o) římsa plotny hlavního oltáře.

ÉÉĚ

iH

po ohni 1874 sneseném. Na severní zdi uvnitř lodi odkryty před desíti lety nástěnné malby hrubšího provedení z doby pozdní gotiky, představují: Vzkříšení Páně, Nanebevstoupení jeho a Panny Marie.

Roku 1659 koupen byl t a b e r-n á k 1, roku 1664 zhotovil nový oltář

íi

I í Vavřinec Khúmiller v Krumlově. Z torní I

: ¹ hoto oltáře (viz obr. 408.) se mnoho nezachovalo, větší část náleží době 18. a 19. století a jest také práce velmi různá. Velký obraz Stětí sv. Jana Křt. od Felixe Fabera z r. 1829 jest realistického provedení; r. 1910 nahrazen novým od Maschke z Rychnova u Jablonné, při tom oltář nově doplněn starým nástavcem, v němž nalézá

unsl

II

se dobrý menší obraz sv. Jana Křt. s letopočtem 1759 a nečitelným podpisem. Sochy sv. Jáchyma a Zachariáše jsou dobré.

Poboční oltář sv. Antonína z Padovy s obrazem bezcenným vyniká bohatou řezbou rámování, později obnovenou; nad oltářem novější obraz sv. Jana Nep.; starší, který měli lidé za Husa, uložen jest v zámku ve Vimperce. Tabernákl tvaru novějšího. Druhý poboční oltář s velmi dobrým

IL

mm

Obr. 406. Záblatí. Kostel. Pohled do lodi.

obrazem sv. Rodiny nesignovaným (Brandl?) [140x106 cm] a bezcenným sv. Anny jest po většině hrubá práce 19. stol. Tabernákl 1911 nově pořízen.

Oltář sv. Jana Nep. s obrazem téhož světce v přistavěné kapli jest v malířské i řezbářské části všední práce Václava Kindermanna a řezbáře Engelberta Rittera z Volar z r. 1859.

Nevalné práce jest také kazatelna z 18. století, doplněná však v 19. století. Oltáře i kazatelna opraveny r. 1910/11 od L. Schónbaura z Krumlova.

Varhany jsou starší, z konce 18. století; do téže doby neb první polovice 19. století padá rozšíření kůru. Dobrá práce 18. stol. jest soška sv. Jana Nep.

Obr. 407. Záblatí. Kostel, Pohled do presbytáře.

Před stupněm v presbytáři v dlažbě náhrobní kámen žulový, i-8o x 0*85 m velký, s kalichem a umrlčí hlavou; nápis úplně setřen; na

ffc

II

i'

tyj

ti

■SÍE>-’

fcsf.

i,

L j

"" m

.am/semi

■3

rai¹'

[Oj

Mi

ps

druhém vápencovém nelze již nic poznati. V dlažbě kaple sv. Jana žulová plotna, 1-30 m dlouhá, 0-74 m šir., s kalichem, bez nápisu.

K inventáři budiž poznamenáno:

Roku 1734 dána odtud přebytečná měděná monstrance got. do Lštění; koupena měděná kaditelnice. Roku 1751 zřízena křížová cesta.

Nyní je tu uloženo: monstrance stříbrná, z části pozlacená, dovedně tepaná, z 2. pol. 17. století; hořejší část slabší, vys. 0-62 m, se stát. puncy; monstrance mosazná, všedního provedení z 2. polovice 19. století, 0-62 m vys.; ciborium, kupa a víko z konce 17. stol., práce lepší, noha měděná, slabší z polovice 19. století, vys. 0-38 m.

Pacifikál ve způsobu kříže, mosazný 0-32 m vysoký a pacifikál ve způsobu monstrance mosazné 0-23 m vys., oba všední z 2. pol. 18. století.

Pacifikál ve způsobu kříže mosazný postříbřený z 19. stol. všední,

o*35 m vys.

Nádobka na svaté oleje, stříbrná, ze 17. stol. dobré práce ryté a tepané, se značkou (CB) a s puncem státním z r. 1806-7.

Kaditelnice obyčejná, novější. Věčná lampa mosazná, postříbřená, obyčejná z pol. 19. stol.

Prsténkové mosazné svícny ze 17. stol. po dvou výšky 0-44 m, 0*35 m, 0-28 m, ostatní nové.

Roucha nová, ze staršího brokátového ornátu z pol. 18. stol. zůstala jen jedna dalmatika.

Matriky z roku 1647.

Pamětní kniha z roku 1687.

Zvony: velký průměru 1-05 m, šikmé výšky 0*75 m, kolmé 0*82 4- 0-15 m má u koruny ornamentální pásek a festony, mezi nimiž nápis: IN HONOREM VlRGlNlS SlNE LABE CONCEPTŽE ET BEATÍ IOANNlS DENVO REFVSA EXISTO 1784. Na plášti Neposkvrněná Panna Maria a Jan Nep., na dolním kraji nápis: FUDIT ME JOSEPHUS PERNER BUDVICY. Byl z roku 1627.

Prostřední průměru o-88m, šikmé výšky o-6i, kolmé0'664-0*14m koruna; má u koruny a na věnci got. ornament a na plášti nápis: IN HONOREM BEATAE MARI7E VIRGINIS Ex muniíicentia parochi-anorum, pod ním znak zvonařský s jménem Perner in Budweis ANNO 1874, na straně protější relief Panny Marie s Ježíškem.

Malý průměru 0-74 m, šikmé výšky 0-55 m, kolmé o-óó m, má u koruny a na věnci got. pásek s kružbou, na plášti nápis: Jn honorem sancti Josephi nutricii ex munificentia parochianorum A. D. 1874—1877—1900 me disruptam refecit Rudolphus Perner Budvicii, na protější straně sv. Josef s Ježíškem.

V sanktusu malý zvonek, přelitý r. 1875 Pernerem v Budějo

vicích.

Na zevnější stěně jednoho pilíře a kaple sv. Jana Nep. 2 n á-hrobní desky ze Solenhofenského kamene, s vrytými nápisy z roku 1823 a 1824.

Farní budova jest ve svém zdivu pozdně gotická, jak dosvědčuje v síni okosený kamenný pás a dvéře s kamenným ostěním.

,í

-i

l:

.v ¹

i I

! *'ř ii

mám

*/*

•'V

..•a*:

_J3r.í

‘V

■ '■mf

UM*

!•

íi.

"ýfyl

Obr. 408. Záblatí. Stará Boží muka u č. 87.

V ulici z náměstí k Dobré Vodě stojí vedle domu číslo 87 KAMENNÝ SLOUP pozdně got. tvaru okosených rohů s výklenkem a vytesanými kříži, po jednom na každé straně a tři na straně zadní. (Viz obr. 408.)

Obr. 409. Zbitiny. Kostel.

Zbitiny.

T r a j e r, Diocese Budweis 904; Grueber I, 11.

KOSTEL dříve sv. Kateřině, nyní sv. Vítu zasvěcený (viz obr. 409., 410.), vznikl ve 14. století. Po roce 1620, kdy prý byl spustošen, přikázán k Volarům; 1734 kryty kostel a věž šindelem, 1702 ustanoven tu kaplan, 1786 lokalista, 1891 farář.

Kostel náleží době gotické, čemuž nasvědčuje portál lodi (viz obr. 411.) s kamenným ostěním, do ostrého oblouku sklenutým, triumfální pás, stejně sklenutý, gotická presbytář o dvou polích do křížů sklenutá, třemi stranami osmiúhelníku zakončená a opěrnými pilíři sesílená jakož i got. sklenutá sakristie s úzkým okénkem a kamenným ostěním okoseným u vchodu do presbytáře. Křížová klenba sakristie jest bez žeber, klenba v presbytáři (viz obr. 412. c) má však žebra hruškovitého profilu, která vyrůstají z konsol; oba svorníky jsou hladké.

v........v

4-

Vh——ť I-4¹

Obr. 410. Zbitiny. Půdorys :kostcla.

-r

V,

rh

t,'

/■

/

KW

CO

Okna, původně gotická, v pozdější době rozšířena a oválně sklenuta. Kusy starého ostění kamenného nalezeny ve farní stodole jako pražce vrat. V obydelní budově zazděn krátký, jemně profilovaný překlad, který ve spojení s částí got. sloupu, do městského musea Prachatického darovaného, (viz obr. 412. d) a s kovanými mřížemi, z nichž jedna zazděna v presbytáři,

37& druhá odevzdána diecesnímu museu Budějovickému, vede k poznání, že jsou zbytky někdejšího nádherného sanktuária z pozdní gotiky, které bylo zničeno bud za válek 17. století neb při postavení hlavního oltáře r. 1751, jemuž asi sanktuář vadil.

L o d má novější rákosový strop; okna mají stejný tvar jako v presbytáři. Hudební kůr o dvou poschodích spočívá na dvou rákosovaných dřevěných sloupech a jest taktéž podrákosován. Pozdější, barokové době

v-

EV

S-‘

yaililž

Sř&'

lili

■ ^L

=~=rr,

■Hojili

j| v

§p

■1 i 1 i i i 1 i 1 1 r

Obr. 411. Zbitiny. Kostel: a) hlavní portál k lodi, b) ostění dveří k sakristii.

náleží věž mírné výšky s dělenou jehlancovou střechou, šindelem krytou jakož i kobka na jižní straně lodi přistavěná a konečně i malá předsíňka u sakristie.

K východu obrácený kostel jest mírných rozměrů: presbytář i s vítězným pasem měří 11-40 m délky a 6-40 m šířky; lod 15-65 m délky a 10-30 m šířky.

Z vnitřní úpravy zachovalo se jen málo původního z doby starší.

R. 1660 zhotovil Vavřinec Kienmuller, dvorní truhlář v Č. Krumlově, za 90 zl. hlavní oltář s 2 sloupy a čistě řezanými ,,laubverky“, anděly; do prostředního oválu dán řezaný obraz sv. Víta od Drkolenského sochaře a nejvýše socha sv. Kateřiny, která již v kostele byla. Týž truhlář zhotovil i kazatelnu podle Ktišské za 27 zl.

Dne 30. září 1738 vyhořel kostel s 46 domy a byl od opata Vyšehradského Candida znova zřízen, jak jeho chronostikon v kostele ukazuje:

EXVsta erat

Ast a PreLato ALtoVaDensI CanDIDo qVa Patrono elVs stát neorestaVrata.

\v

\\1

ží

\\

11

Oj

|!

lift.

•1

•5

Obr. 412. Zbitiny. Kostel: c) patka s žebry klenby v presbytáři, d) sloupek někdejšího sanktuaria. e) stará kamenná křtitelnice, f) kamenný sloupek almužní.

Na hlavním oltáři (viz obr. 413.) je dosud v pozlacené řezbě znak opata Candida s pelikánem.

R. 1739 zřízen nový poboční oltář sv. Barbory.

R. 1751 daroval sem kníže Josef Adam ze Schwarzenberga hlavní oltář ze zámecké kaple Krumlovské, ale bez oltářního obrazu. Oltář ten, černě natřený a dobře pozlacený, se sochami sv. Jana Křt., sv. Jana Ev., sv. Víta a sv. Václava, byl zhotoven r. 1658; byl z třešňového dřeva, jež stálo 39 zl. 21 kr., a zhotovil jej Jan Borath, sochař z Aigen, za 81 zl. 40 kr. R. 1752 dali si osadníci do prázdného oltáře namalovati obraz sv. Víta za 25 zl. (nejspíše od Krumlovského malíře Josefa Put ze). Oltář byl — od podlahy měřeno — 25' 2" vysoký a iť 2" široký; postaven na starou gotickou kamennou tumbu. Kromě oltáře dána sem z téže zámecké kaple

soška P. Marie s Ježíškem, pozlacená socha sv. Kalixta, Kristus s 12 apoštoly v malých soškách rozmanitě barvených, zlacených a postříbřených, Salvátor mundi a Mater Dei, socha sv. Jana Nep. a obraz sv. Antonína Paduánského, na plátně malovaný v životní velikosti, v pozlaceném rámu.

gSjgj

:... H

Pt’ pí l/i j

•)

i;

I:

•«

"‘tÓ

ggHir,    m

[í

Hí|

■?

sílí

i|| I

^•VL* 1-fM' ■ ^ISpLír-

:v

KgS&ř&tŠÉ

Sil

k|

•H

isa

/i

~ V*f

mm

fl

yi

ti

Obr. 413. Zbitiny. Kostel: pohled vnitřní.

Obraz sv. Víta jest kopie (obrazu ze svatovítského chrámu Pražského) od Karla Javůrka z r. 1886; menší obraz sv. Trojice dílo Angela Trentina z r. 1901. V tomto roce byl oltář do původního stavu uveden a se sochami sv. Jana Křt. a sv. Jana Evang. pozlacen. V témže a dalším roce 1903 rekonstruovány a novými sochami doplněny také poboční oltáře sv. Kateřiny, sv. Barbory z r. 1739 a P. Marie jakož i kazatelna.

Křtitelnice a sloupek na oběti jsou pozdě gotické, kamenné (viz obr. 412. e, /).

Varhany zhotovil 1735 Jakub Krajíček z Počátek, skříň doposud zůstala, stroj z doby novější.

Z inventáře budiž uvedeno: Ciborium:

koš, nodus a víko se soškou vzkříšení Páně dobrá tepaná práce ze stříbra, bez značky; noha

novější, mosazná; vysoká i se soškou 0-42 m (viz obr. 414.).

Kalich stříbrný, pozlacený, 0-22 m vys., z konce 18. stol., se značkami. (Viz obr. 415.)

šT A

Kaditelnice dosti dobrá, z 1. polovice

19. století.

2, původně 6, cínových svícnů barokních z roku 1752, 0-39 m vysokých.

vesměs

Roucha

nová.

>« -i

Zvony: velký prům. 0-85 m, šikmé výšky o-6o m, kolmé 0-63 + 0-15 m koruna, mezi renais. ornamenty na hlavě nápis: ANNO DOMINI 1669 GOS MÍCH NICOLAVS LÓW IN PRAG. Na plášti obraz sv. Víta.

■v'-

Prostřední: průměru 0-65 m, šikmé výšky 0-48 m, kolmé 0-50 + o-ii m koruna.

Obr. 415. Zbitiny. Kalich.

Obr. 414. Zbitiny. Ciborium.

U koruny nápis: ANNO DOMINI 1682. PATRO-CINIO SANCTI VITI,

DEO NON SIM US INVITI. Na plášti relief sv. Víta, po druhé straně P. Marie s Ježíškem a mezi nimi u okraje firma zvonařova: STEPHANVS PRICQVEE CIVIS CLATTOVIENSIS ME FVDIT.

Menší: průměru 0-57 m, šikmé výšky 0-41 m, kolmé 0-42 + o-ii m koruna. U koruny nápis: ANNO (1)714 GOSS MÍCH IN BVDWEIS JO-SEPHVS HAAG. Na plášti: po jedné straně Kristus na kříži, pod ním sv. Jan a P. Maria; na straně protější sv. Jakub V.

N e j m e n š í : průměru 0*36 m, šikmé výšky 0-25 m, kolmé 0-27 m\ na plášti relief P. Marie, na druhé straně nápis: Perner in Budweis 1852. Na hlavě 2 pamětní zlatníky cis. Ferdinanda z r. 1841.

Zdí kov.

Gruber IV., 107.

ZÁMEK, všední dvoj patrová obdélná budova, povstal přístavbou, provedenou v letech 1865—68, ze starší budovy náležející Malovcům, při čemž prý KAPLE zbořena.

Zdíkovec.

J. T r a i e r, Didcese Budweis 963; B r a n i š, Památky XVII., 212; Týž, Obrazy z dějin jihočeského umění 1909.

KOSTEL SV. PETRA A PAVLA z doby přechodní (viz obr. 416.); první zmínka činí se o něm roku 1483, r. 1781 zřízena lokalie, 1788 samostatná fara.

ffl

+■

Obr. 416. Zdíkovec. Půdorys kostela: a) před přestavbou r. 1899, [6) po přestavbě/

R. 1710 pořízen hlavní oltář, r. 1899 zvětšen kostel zbouráním staré presbytáře se sakristií a přistavěním nové lodi příční s presbytáři, která nízkou příční zdí předělena a v zadní části umístěna sakristie. Stará lod, s věží v rohu a přístavbami zachována, upraveny však pseudogoticky až na věž, která si zachovala původní sloh přechodní, na nějž poukazují křížová klenba a uzounká 3 o-kénka v přízemí a ve výši kůru, do půlkruhu sklenutá, dvéře na dřívější půdu vedoucí a okna v hořejších patrech. Sdružená okénka nej vyššího patra, nynější zvonice, jsou v celosti sklenuta a čtyřbokými hrubými pilířky zděnými ve dvě rozdělena. Kryt jest jehlancový, šindelový. V lodi, původně 11-65 m> nyní 12.20 m dlouhé, byla před obnovou 1899 rozšířená, do půlkruhu uzavřená okna, jež byla při přestavbě zvětšena a do ostrého oblouku sklenuta. Starý kamenný portálek (viz obr. 417. a) při čištění porouchán; strop byl rákosovaný. Půlkruhově sklenutý vítězný oblouk, v patkách rom. deskou náběž-níkovou přerušený, vedl do čtvercové presbytáře, 5-25 m široké, 4-05 m dlouhé, do kříže sklenuté, k níž jižně přiléhala sakristie s valenou klenbou. V presbytáři bývalo uzounké okénko, na obě strany silně rozevřené, druhé však podobně jako v lodi rozšířené. Železná mřížka bývalého jedno-

duchého sanktuáře uložena dosud v kapli vedle kostela. K původní lodi přistavěna lod příční, délky 18-30 m a šířky j-oom, a presbytář se sakristií, třemi stranami osmiúhelníku uzavřená, šířky 7-70 m a hloubky celkové 7-90 + o-8o m. Celá hlavní budova opatřena šindelovým krytem, který podbedněn tvoří současně strop.

Stejného slohu jest vnitřní úprava. Hlavní o 11 ář sv. Petra a Pavla a vedlejší Neposkvrněné Panny Marie a sv. Václava zbudovány firmou Riffe-

7’

py_ j r~<?

i;ili

v v.

i|Í

,ia

ni

f!

%'ŠĚ

/ vmm

'mí

Obr. 4i7.JZdíkovec. Kostei: a) starý poboční portál lodi, b) stará kamenná křtitelnice. ]

c) starý^zvon. i

sérovou v Grodenu a domácími řemeslníky; obrazy svátých věnované patronem knížetem Adolfem Josefem Schwarzenbergem, maloval Ang. Trentino. Jediná starší a dobrá práce řezbářská neznámého původu jest barokní kazatelna s řezanými obrazy svátých evangelistů a sv. Jana Nep. Malby na skle v presbytáři, věnované roku 1899 od stavitele Františka Schustera, jsou práce vídeňská.

Kamenná křtitelnice s jelínkem, růžicí a got. výplněmi jest z doby původní stavby kostela (viz obr. 417.6).

Z inventáře poznamenáváme:

Pacifikál monstrancový, mosazný, barokní, z konce 18. stol., doplněný v století 19., 0-33 m vys.

Pacifikál monstrancový, mosazný, z konce 18. stol., oba všední.

3^4

Kaditelnice obyčejné; věčná lampa měděná, postříbřená, z poj.

19. století.

4 cínové svícny, výšky 0-40—0-43 m, z 18. stol. Paramenta nová, všední.

Matrika a pamětní kniha z roku 1781,

Zvony: velký, průměru 0-74 m, šikmé výšky 0*58 m, kolmé • o-6o m 4- o-i2w koruna, má u koruny frakturový nápis:    nfo jroon s’t;f

gesí pro nést a rfjroalu bopj k jabussij a kostelu jalojemj stoaÍEfjo Iftdm dlpossfola bopřjo bo rosg ma^fjo Jbtkoroa nar; na plášti jest obraz Ukřižovaného a sv. Petra a na dolení obrubě zase nápis: mociu urojertefjo a stafeqneíjo rptiqe pana loaqlatoa sfarspřjo Hoqe \ Sobrse na I^obrsp a přjobiqpcřr a urojene pani srjbinitp Koqu p. \ raqina na bobrsp a Jiíjm biqgd; manpr(l)kp geljo . IBdcmisius djulbfps oon JPassau ©os midj 1601.

Prostřední, svou podlouhlou formou a silnými stěnami značné stáří prozrazující, měří dolního průměru 0-50 m, na hlavě 0*25 ni, šikmé výšky 0-59 m, kolmé 0*57 m + koruny 0*13—0-22 m\ jest bez veškeré okrasy a nápisů, pouze na věnci má tři vroubky (viz obr. 417. c).

Malý taktéž mimo 2 proužky u koruny a na věnci úplně hladký jest již formy širší, jest však starý a měří 0-48 m průměru, 0-38 m šikmé výšky, 0-42 m kolmé + korunu o-io — 0-15 m.

Zvěřinec.

R. 1753 nalezeno na poli Andraškově pod kamenem 10 velkých a 752 malých stříbrných mincí, asi 150 let starých.

Zárovna u Lažiště.

Woldřich, Mitteil. d. anthrop. Gesellsch. Wien XXI11., 11; P í č, III., 1,356.

Na homolovitém kopci „Háji” kruhovitý nízký val, z velkých kamenů zbudovaný; na severní straně z kamene a hlíny terasa.

V    V

Zatunka viz Satava. Žitný.

Met hod. XIII., 33.

V KAPLI Neposkvrněného početí P. Marie z r. 1874 stojí sochy sv. Petra a Pavla z kostela Chvalšinského; řezbářská práce nevalná, ze 17. stol., v novější době hrubě přemalovaná.

^ifsuorf^.

J<*AKÓW

SEZNAM MlST.

Běleč 12.

Bohumilí ce 12.

Bořek viz Švihov. Brenntenberg 18. Březí Vlachovo 18. Budkov u Vlachova Březí 27.

Budkov blíže Vim-perka 29.

Cuclavice 29. Cudrovice, Sudrlovice

29.

Čichtice 30.

Čkyně 30.

Drslavice 34. Drslavův hrad v. Vadkov.

Dvory u Lažiště 36. Fefry 36.

Frantole 41. Fůrstenhut 44. Hoštice 47.

Hrádek u Husince 49. Hradiště 49. Hracholusky 49. Hrbov 49.

Hus 50.

Husinec 51.

Chrášťany Dolejší 56. Chroboly 56. Korkusová huť 59.

Kozlí Dolní u Vlachova Březí 62. Kratochvíle 62.

Krtly 92.

Kunžvart 92.

Ivvilda 97.

Láz, Laziště viz sv. Mářa.

Lažiště 99.

Leptač viz Kratochvíle. Lhenice 103. LhotkaChocholatá 107. Libějice 109.

Lipovice 120.

Lomec 120.

Lštění,.sv.Voj těch 127. Sv. Majdalena 132. Malovice 134. Malovice Malé 134.

Sv. Mářa, Láz, Laziště 135-

Němčíce 137. Nestánice 152. Netolice 152. Neugebáu 193.

Obora viz Petrův Dvůr 196.

Pečnov u Husince 196. Petrův Dvůr 196. Podeřiště 197. Prachatice 197.

Prachatice Staré 288. Protivec 305.

Rabín 305. Radomilice 305. Ročovice 306. ,

Sedlec, Sele 306. Schwarzenberg 307. Skalice v. Bohumilice. Smrčná v. Bohumilice. Šatava (Žatunka) 308. Štítkov 308.

Švihov 309.

Těšovice 309.

Trouby České 311. Pruskovice 312.

Tuset 312.

Vadkov 313.

Vimperk 314.

Vitějice 348.

Vltavicc Hořejší 350. Vodice 353.

Sv. Vojtěch viz Lštění. Volary 353.

Záblatí 370.

Zbitiny 377.

Zdíkov 382.

Zdíkovec 382.

Zvěřinec 384.

Žárovna u Lažiště 384. Žatunka viz Šatava. Žitný 384.

SEZNAM UMĚLCŮ A ŘEMESLNÍKŮ.

7i-

Altomonte Bartoloměj, malíř, 7, 14. Anneis Jan Krištof, malíř v Krumlově, 173, 294; Josef 223; Petr Ant., malíř, tudíž, 330, 355; Vavřinec, malíř tudíž,

Bartoloměj Mag., zvonař Pražský, 40, 242, 243.

Baum, Ant., architekt v Praze, 52. Bellmann Karel, dvorní zvonař v Praze,

47- 94- 95- 304. 350.

Beneš Jak., kovář, 121; Beneš Vlach, stavitel, 119.

Beránek (Jelínek) Bart., malíř v Krumlově, 85, 92.

Bernard Jan, stavitel, 183.

Bertoud Ferd., hodinář v Paříži, 192. Biebel Jan, malíř v Prachaticích, 30. Binder Josef, stavitel, 194.

Borát (Warátli) Jan, sochař z Aigen, 378,

379-

Brandl Petr Jan, malíř český, 344, 373. Brikcí z Cinperka, zvonař v Novém městě Pražském, 25, 106.

Burkard Fridrich, puškař v Praze 189. Canevale Jan, polír, 354.

Čurn B., malíř v Budějovicích, 52, 159,

357-

Diepoldt Jos., zvonař v Praze, 17, 33. Dietrich Zach., zvonař v Praze, 326. Drkolenský, sochař, v. Borát.

Faber Felix, malíř, 143, 224, 227, 247, 294, 372; Jakub, malíř 248, 249, 250, 348; Jan a Josef illuminatoři 238; V., sochař 144.

Fargit Josef, stavitel v Budějovicích, 269, 270.

Fischer z Erlachu Jan Bernard, 8, 330. Fortin Frant., stavitel v Krumlově, 48, 132, 293, 355; J. J., stavitel, tudíž 56. Fortner Lud., zlatník z Prahy, 162. Franck Frant. Ant., zvonař pražský, 130,

131. 307-

Gamsenberg, kreslič, 179, 183, 184. Gasser Jan, sochař, 306.

Gauermann Friedrich, malíř ve Vídni, 7,

n7-

Girardier, hodinář, 192.

Greizweil, zedn. mistr, 348.

Grohmann Jeroným, dv. zlatník v Praze, 99-

Haag Jos., zvonař v Budějovicích, 381. Hagen Šeb., malíř, 269, 270.

Hainz L., hodinář v Praze, 98, 328. Halada Frant., varhanář, 14.

Halí Ant., ryjec ve Vyšším Brodě, 368. Hammer Ignác, sochař v Březnici, 21. Hauer Mart., puškař, 189.

Henner, Hóhner Jan, hodinář v Bechyni, 118, 164.

Heydl, malíř, 278.

Hilzcr Ignác a Petr, zvonaři v Novém Městě za Vídní, 107, 176, 248. Hofmann Ferd., tov pian, 259; Karel, malíř ve Vídni, 45.

Holbein Hans ml., malíř, 254.

Hollan W., malíř, 238.

Hollederer Frant., zvonař v Linci, 59, 307, 360.

Hiibsch Josef, malíř, 348.

Chryst Ondř., stavitel, 154.

Jacominy Petr a P. A., zvonař, 133, 164.

25-

Jakub z Prachatic, stavitel Budějovický, 5,

Jan z Prachatic, stavitel ve Vídni, 5.

Janek, kameník Krumlovský, 5..

Jan, konvář z Vodňan, zvonař, 152, 304.

Javůrek Karel, malíř, 380.

Jelínek (Beránek) Bart., malíř v Krumlově, 85, 92.

Jeřík Ignác, varhanář ze Zdíkovce, 194.

Jílek Daniel a Jos., zhotovitelé rouch kostelních, 164.

Jindra Mart., zvonař v Klatovech, 27.

Jošt konvář z Vodňan, zvonař, 44.

j ustl Frant., varhanář v Krumlově, 45, 61, 135, 349.

Kannháuser Frant., varhanář z Žlutíc, 331-

Kienmtiller, Kumuller Vavř., truhlář v Krumlově., 57, 372, 378.

Ivindermann Václav, malíř, 373.

Kissau Petr, truhlář, 51.

Klauber, ryjec, 288.

Knitta, zlatník v Krumlově, 54; Krist, malíř v Krumlově, 353.

Kohlcr Jiří Václ., zvonař v Budějovicích,

Kollar de Kollersperk Jan, malíř Pražský, 90.

Krajíček Jak., varhanář z Počátek, 381.

Králík z Mayerswalden Vilém, továrník skla, 340.

Krauss Jan Oldřich, ryjec, 263.

Kreuz Sylvius, zvonař v Linci, 102, 132, 164.

Krumphueber Mich., hodinář, 259.

Kundík Jan Mart., kameník, 211.

Lachmann Ant., malíř z Vimperka, 261; Volf Fridrich, malíř tudíž, 48, 353.

Leyrer Ant., truhlář v Krumlově, 132, 354.

Limmer F. V., malíř moravský, 168.

Linhart Vlach, vyrabitel paramentů v Prachaticích, 91.

Lochmann Ant., malíř z Písku, 261.

Lokenmayer Frant., truhlář, 169.

Loskot Ant., štafír v Prachaticích, 223, 224.

Lów Mik., zvonař Pražský, 102, 381.

Lukesch, malíř, 254, 271, 283.

Májo de Vomio Balt., stavitel, 62, 83, 92.

Mánes Josef, malíř, 7, 118.

Martinelli Ant. Erh., stavitel, 127, 132.

Maschke, malíř v Rychnově, 372.

Max Em., sochař pražský, 7, 340.

Melana Ant., štukatér, 62, 79, 88.

Mertl, tes. mistr, 62.

Mikš Gustav, malíř, 144.

Muck Jos., sochař z Krumlova, 127;

Miiller Vilém, malíř z Vimperka, 43.

Múllner Michal, huťmistr, 339; Valentin Ant. Karel, huťmistr, 339.

Miinzberger Bedř., architekt pražský, 52.

Novotný, továrník kam. zboží v Staré Roli, 192.

Orient Josef, malíř, 243.

Otto Jan, dvorský eggenberský malíř, 132.

Pazourek Jan, malíř v Budějovicích,

23- 5i-

Pegl, Pogel Ant., zvonař v Budějovicích,

59- 175-

Perger Matěj, zámečník,

Perner, zvonař v Budějovicích, 18, 30, 49, 92, 94, 95, 126, 165, 381; A. Perner a syn 27, 33, 41, 131, 164, 350; Jan Vojtěch 26, 44, 47, 62, 94, 95, 164, 165, 326, 353; J. C. 353; Josef 44, 55, 62, 176, 195, 312, 375; Rudolf 47, 99- 192 375-

Petr Em. S., varhanář z Prahy, 32.

Petr z Prachatic, stavitel, 5; kameník v Praze, 5.

Pichler Martin, mistr tesařský, 121.

Pinqueti Dom., malíř z Plzně, 62.

Pischof M., puškař v Bejdově, 189.

Plánský, kameníci v Krumlově, Jan 121, Jiří 187; Matěj 127, 132.

Pobel Josef, sochař v Budějovicích, 354.

Polon, malíř, 119.

Pricquey Štěpán, zvonař v Klatovech, 58, 304, 322, 381.

Prockisch, Prokyš Frant. Jak., malíř, 7, 158.

Putz Josef, malíř v Krumlově, 127, 138,

379-

Rambler Filip, sochař v Cáhlově, 223, 330.

Reindl Fridrich, malíř, 177.

Reni Quido, malíř, 114.

Repot, Rapot Ferd., řezbář, 169.

Rettich Ant., řezbář, 192.

Rieger, varhanář, 331.

Riepolt Jan Zikm., hodinář z Řezná, 192.

Riffesser, sochař z Groden, 383.

Richter Jiří, varhanář z Lince 57.

Ritter Engelbert, řezbář z Volar, 373.

Robbia Luca della, malíř a ,sochař, 268.

Romanelli Francesco, malíř, 7, 52.

Roy Pietro van, malíř, 7, 351.

Rubens Pavel, malíř, 114.

Runk Ferd., malíř, 62, 109, 120.

Sallis Josef, hodinář, 192.

Semrád Fridrich, varhanář Nov. města pražského, 41, 57.

Sequens Frant., malíř v Praze 98. Scháttinger B., pasíř v Budějovicích, 312. Schiffner J., varhanář, 54, 98.

Schlinger, malíř na skle, 54.

Schonbaur L., řezbář a pozlačovač v Krumlově, 93, 357, 373.

Schraml Ignác a Jan, truhláři z Volar, 93. Schuldtys Diviš, zvonař z Pašova, 384. Schurfer Melchior,' zvonař v Linci, 69. Schuster Frant., stavitel Vídeňský, 383. Stegbaur Jan Jiří, huťmistr, 362, 363;

Jan Michal, huťmistr, 364.

Steinhauer Sixt, introligator, 262.

Šíma Matěj, malíř, 52; Jan Ant., písař, 25. Šimek L., sochař Pražský, 7, 340.

Široký Jos., truhlář z Krumlova, 51. Šurát, varhanář z Budějovic, 57.

Tiepolo G. B., malíř, 288.

Tigler Jan, varhanář z Khingshoffen, 235. Till J., malíř, 169.

Tiscliler Matěj, zedník z Rožmberka, 12x. Tcmasko F., malíř v Jindř. Hradci, 194.

Torniaka Ondř., kameník z Bondu, 211.

Trentino Angelo, malíř, 380, 383.

Ullik Hugo, malíř, 118.

Václav* z Prachatic, stavitel, 5.

Warmberger Jak., zlatník v Linci, 243.

Vavřinec, hodinář v Nov. městě Pražském, 69.

Weinmon Řehoř a Šimon, illuminatoři, 236.

Weríf Adrian van der, malíř, 114.

Verle Jindř. de, dvoř. Eggenberský malíř v Krumlově, 64, 65, 72, 85, 180, 320.

Widman Jiřík, malíř, 62, 77, 79, 81, 82.

Willenberger Jan, kreslič 197, 198, 204, 206, 247.

Vocelka, varlianář, 160.

Wogner Řehoř, Antonín, malíř v Prachaticích, 288.

Woitta, puškař, 189.

Wolgemuth Karel, malíř v Krumlově,

354-

Vrtby, tov. kam. zboží v Týnící, 192, 288.

Wunder Jan, malíř v Krumlově, 51.

Zelner Marek, puškař ve Vídni, 189.

Zillich Em., malíř, 52.

Zimmer Karel, pasíř Pražský, 54.

Zinner Jan Ant., sochař z Krumlova, 355.

OBRÁZKOVOU CAST SOUPISU PROVEDLI:

Bolech fotograf v Netolicích: obr. 8. io. n. 15. 16. 35. 71. 75. 88. 89. 90. 94. 95. 96. 97. 98. no. 117. 129. 130. 131. 132. 133. 145. 146. 149. 150. 151. 166. 167. 171. 175. 176. 178. 181. 182. 185. 187. 188. 189. 190. 192. 193. 194. 195. 196. 197. 198. 203. 325. 378. 379.

Faber W., fotograf v Prachaticích: obr. 240.

Koula Jan, arch. a professor na česk. technice v Praze: obr. 76.

Kopecký J., fotograf ve Vimperce: obr. 104. 276-—280. 308. 335.

Krok Viktor, vrchní inženýr v Praze: obr. 64. 65. 70. 113. 114. 115. 116. 119. 120. Krumlovský kn. Schwarzenb. archiv: obr. 121.

Libéjická kn. Schwarzenb. inženýrská kancelář: obr. 58.

Mašek M., obchodník na Hluboké: obr. 328.

Mikš Gustav, akad. malíř na Smíchově: obr. 152. 153. 154.

Pech, fotograf v Č. Budějovicích: obr. 122. 123.

Petrodvorskd kn. Schwarzenb. stav. kancelář: obr. 59. 68. 91. 112. 118. 124. 128. 169. 179.

Pinskrová R. v Libějicích: obr. 125.

Pohl Felix, fotograf ve Vimperce: obr. 2. 3. 23. 24. 56. 136. 143. 326. 327. 331 333.

33⁸- 339- 34r- 34²- 343- 34⁶- 353- 354- 35⁶- 35⁸- 359. 3^3' 364- 366. 367. 368. Reitspies V. v Krumlově: obr. 43.

Rys J., stavitel ve Vimperce, obr. 27. 49. 324.

Sacher W., fotograf v Prachaticích: obr. 220.

Sedláček Jan: obr. 1. 4. 5. 6. 9. 12. 18. 20. 21. 22. 26. 28. 33. 34. 37. 42. 44. 45. 47- 5²- 53- 55■ 57■ ⁶⁶- 67. 7²- 77- 8l- ⁸²- ⁸5- 93- 99- 105.—109. ni. 121. 127. 134- 135- J37- J3⁸- I4I- I4²; 144- J47- T4⁸- 155—:l6°- JÓ2- i⁶3- *7²- x73- 180. 183.

373- 375-    37⁶-    377- 3⁸°-    3⁸¹-    3⁸⁶-    3⁸⁸-    4°3-    4°5-    4IG-    4IT-    4¹²-    4l6- 4*7-

Seidl J., fotograf v Krumlově: obr. 13. 14. 17. 25. 29.—32. 46. 48. 51. 54. 60.—-63. 69. 73- 74- 7⁸- 79- ⁸4- ⁸6. 87. 92. 100.—103. 139. 140. 161. 164. 165. 168. 170. 174. 177. 186. 208.—211. 2x4.—-219. 226. 228.—231. 235. 237. 249. 251. 254.—258. 260.—268. 274. 275. 281.—286. 293. 294. 295. 298. 299. 302. 305. 309. 313.—316. 329. 330. 332. 336. 337. 348. 352. 365. 369. 37X. 374, 382. 383. 384. 389.—402. 404. 406.—409. 413—415.

Sláma B., stud. techn. v Č. Budějovicích: obr. 80. 83.

Stukbauer M., stavitel v Krumlově: obr. 36. 82. 126.

Vimperský kn. Schwarzenb. archiv: obr. 2. 3. 331. 370.

Vimperská kn. Schwarzenb. inžen. kancelář: obr. 333.

Wildt A., fotograf v Č. Budějovicích: obr. 202. 241. 242. 243. 252. 233.

Woldan J., fotograf v Č. Budějovicích: obr. 303. 304.

Wurstl M., farář ve Fiirstenhutu: obr. 38.—41. 204.—206.

VĚCNÉ OPRAVY.

Str. 19. u pečetí zaměniti písmena b) se).

,,    29.    ř. 3. čti kůrkovou.

>,    33-    ř- ²- zdola čti nejasný.

,,    62.    ř. 2. zdola vypadají 62    a    63.

,,    82.    obr. 85. platí na přič.

,,    83.    obr. 86. zaměniti s obr.    87.

,,    100. ř. 1. shora upraviti interpunkci takto: presbytáře pěti stranami

osmiúhelníka uzavřeného.

,, 103. ř. 4. Lhenic čti Rožmberské.

,,    125. ř. 6. zdola čti 133.

,,    127. ř. 12. čti nákladem.

,,    128. pod obr. 135. čti a) Půdorys starého kostela.

,,    132. ř. 16. zdola čti ze Zbitin.

,, 160. ř. 6. čti DNE.

,, 176. ř. 12. zdola čti z Schlongenhau.

3-

184. a 183. k prvnímu starému obrázku patří 4. dnešního stavu, k druhému    ,,    ,,

k třetímu

2.

k čtvrtému    „    ,,    ,,

,, 197. ř. 4. zdola čti im.

,, 202. ř. 1. zdola čti brány dolní.

,, 243. ř. 3. čti Na stolici nápis.

,, 255. pod půdorysem prvním schází označení a.

287. ř. 2. čti obr. 305.

,, 311. ř. 3. vypadá Zvěstování P. Marie.

336. ř. 1. zdola čti o’66. ■ » 337- obr. 361. čti 1616.

zachování obzvláště záleží. Vytčen tu programm úmorné drobné práce pro celá takřka pokolení pracovníků, práce však nevyhnutelné, aby se mohlo na jisto postaviti, jak umění výtvarné v království Českém se vyvíjelo, odkud první motivy přicházely, jak se vytvářely, jakou měrou umělci cizí zde spolupůsobili, a co přímo z ciziny k nám bylo přivezeno; neboť jen podrobnou znalostí všech památek umění může se dojiti k ocenění vývoje tohoto umění neboli ku správným jeho dějinám. Mimo tento theoretický, velice žádoucí výsledek možno však i očekávat i, že podrobné poznání, jak se umění u nás vyvíjelo, nezůstane bez účinku na umělce výtvarné, jakož i na správu zemskou a veřejnost naši, aby zachovány byly ony památky, jež pro vývoj umění domácího jsou zvláště charakteristické a naprosto zasluhují, aby byly ušetřeny a zachovány.

Archaeologická kommisse sestoupila se poprvé 8. května 1893, podala velesl. výboru zemskému dobré zdání o zachování památek domácího umění výtvarného a starožitností domácích vůbec, sjednala svá organisační pravidla a rozdělila se v odbory: praehistorický, historický a lidový. Jakožto přední úlohu vytkla si zdělati Soupis památek historických a uměleckých v království Českém, snesla se na příslušných pravidlech a vyslala své delegáty do jednotlivých okresů. Dosud vyšlo třicetšest dílů Soupisu. Zvláštní pořadí tvoří Soupis král. hlav. města Prahy, jehož část, obsahující Soupis chrámu sv. Víta, pokladu Svatovítského a knihovny kapitulní, podána již veřejnosti.

Přední zásluhu o rychlé uskutečnění podniku tak vážného má zemské zastupitelstvo království Českého, které nejen poskytlo nezbytné podpory hmotné, ale i zvláštními oběžníky praesidiálními doporučilo podnik ten úřadům samosprávným v příslušných okresech; také veledůstojné konsistoře vřelým doporučením podporovaly práce, jež ostatně i širší obecenstvo provázelo zájmem, porozuměním i všestrannou podporou.

S obzvláštním uznáním sluší podotknouti, že i peněžitá pomoc z okresů zkoumaných na důstojné vydání soupisu se dostavila. Soupis památek Pražských umožňuje značná subvence, kterou k tomu účelu poskytuje král. město Praha.

Do soupisu jsou pojaty:

1.    památky praehistorické krátkým označením;

2.    památky umění stavitelského, sochařského, malířského od románské dob\' do polovice XIX. století; předměty uměleckého průmyslu, pokud nejsou v majetku soukromém; stavby historicky důležité, jako hrady, opevnění, mosty a j.

Soupis vydáván jest jazykem českým i v překladě německém pro každý politický okres zvlášť. Ke skupinám okresů podle starodávných krajů přidána bude úvodní stať o památkách lidového umění, a zároveň uvede se příslušná literatura. Při popisování ustanoveno šetřiti největší stručnosti.

WYDZIAEY POLITECHNICZNE KRARÓW

BIBLIOTÉKA 6LÓWNA

PUBLIKACE ARCHAEOLOGICKÉ KOMMISSE

SOUPIS PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝC!

Svazek

mw.

18906

I. Politický okres kolínský. Napsal Karel. obyčejném K 3——, na papíře vt línové:

II. Politický okres lounský. Napsal Bohům

X. Politický Okres třeboňský. Provedli Frant. Mareš a Jan Sedláček 3-50 XI. Politicky okres chrudimský. Napsal Dr. Karel Chytil ....

XII. Politický okres sušický. Napsali Dr. Karel Hostaš a Ferdinand Vaněk ....... . .................

XIII.    Politický okres příbramský. Naosal Dr. Antonín Podlaha' .*    7-20

XIV.    Politický okres jindřichohradecký. Napsal Dr. Josef Novák .11-50 XV. Politický okres karlínský. Napsali Dr. A. Podlaha a Ed. Šittler 10—-

XVI. Politický okres vysokomýtský. Napsal Zdeněk Wirth .... 8— XVII. Politický okres domažlický. Napsali Ferdinand Vaněk a Dr. Karel Hostaš

Druk. U. J. Zam. 356. 10.000.

6-50

6-50

XVIII. Politický okres pelhřimovský. Napsal prof. Josef Soukup    . . 11-50

XIX.    Politický okres kralo-hradecký. Napsal Antonín Cechner    . . 7-80

Soupis král. hlav. města Prahy. Hradčany. Poklad svatovítský.

Napsali Ed. Šittler a Dr. Ant. Podlaha .........' .    9—

Soupis král. hlav. města Prahy. .Hradčany. Knihovna kaoitulní.

Napsal Dr. Antonín Podlaha ,..........

Soupis král. hlav. města Prahy. Chrám Svatovítský. Napsali

Dr. Ant. Podlaha a arch. K. Hilbert ...........

Soup s král. hlav. města Prahy. Korunovační klenoty království Českého. Nap aii Dr. K. Chytil, D A. Podlaha, Dr. K. Vrba .

XX.    Polit.cký okres slánský. Napsal Ferdinand Vele ......14.70

XXI. Politický okres mladoboleslavský. Napsal Frant. Bareš . . . 15—

,, XXII. Politický okres poličský. Napsal Zdeněk Wirth . .    .    6-40

,, XXIII. Politický okres choiěbořský. Napsal Zdeněk Wirth . . .

,, XXIV. Politický okres českobrodský. Napsal Dr. Ant. Podlaha . . .

,, XXV. Politický okres přeštický. Napsali Dr. Karel Hostaš a Ferdinand

Vaněk ....................

XXVI. Politický okres kladenský. Napsal Zdeněk Wirth . .

„ XXVII. Politický okres roudnický. Díl II. Zámek roudnický. Napsali Dr. Max Dvorak a Dr. Boh. Matějka ....

„ XXVIII. Politický okres vinohradský. Napsal Dr. Antonín Podlaha '. .

,, XXIX. Politický okres litomyšlský. Napsali Dr. Bohumil Matějka, Josef

■ Štěpánek a Zdeněk Wirth ............... 8-

„ XXX. Politický okres stříbrský. Napsali Jaroslav 'Kamper a Zdeněk

Wirth.......................

„ XXXI. Politický okres novopacký. Napsal Ant. Óechner' ...

,, XXXII. Politický okres turnovský. Napsal Dr. Josef V. Šimák ,, XXXIII. Politický okres písecký. Napsal prof. Josef Soukup . .

,, XXXIV. Politický okres náchodský. Napsal Zdeněk Wirth ....

„ XXXV. Politický okres benešovský. Napsal Dr. Ant. Podlaha .

,, XXXVI. Politický okres rakovnický. Díl I. Hrad Křivoklát. Napsal

Antonín Cechner................. g._

,, XXXVII. Politicky okres kralovický. Napsal i)r. Antonín Podlaha. *. ’. ' 10.50

13-50

17-50

4-50

5-60

. 11-70

6-20

5-50

. 15— 9—-

. . 18— . .    7-50

. . 9-30

. 15—

.    9—

. 13-50

Svazek

SOUPIS LIDOVÝCH PAMÁTEK V KRÁLOVSTVÍ ČESKÉM.

I. Lid na Hlinecku. Podává Dr. Karel V. Adámek . . .

Tiskem Aloisa Wiesnera v Praze, knihtiskaře České Akademie císaře Františka Josefa pro vědy, sl< a *. k. českě vysoké Školy technické v Praze.

**»

'

*

v

w<-

4

i

/

/

\

.

/

■

.

il*f

i

t

!

/

í

■

;/

I

H

v

5fí

\

/■

. : ' ?

- r

\ ;•

\

.

A /)*$**' ■'

' X

\

\

x

>

■ y

A

,

-J*¹.

»

*

x

f -

/

\

t

r.

✓ r

A

\

)

\

y*

\

\

/

\

i

A

' /

i

\

\ fi

\

■■

'

\

'

/

'

r

p

♦

jí

BÍbWoíefca Politéch,

WYDZIAEY POLITECHNICZNE KRAKÓW

Bibliotéka Politechniki Krakowskiej

í 111-307307

Kdn., Czapskich 4 — 678. 1. XII. 52. 10.000

m

mm:--:*

ti