ítífi

1

• \

X

N

\

%

♦

J

V

t

V

/

v

.ř

\

Bibliotéka Polité chmki KraKowsKiei

f

/

{

Soupis

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH

v království Českém

OD PRAVĚKU DO POČÁTKU XIX. STOLETÍ.

VYDÁVÁ

ARCHAEOLOGICKÁ KOMMISSE

PŘI ČESKÉ AKADEMII CÍSAŘE FRANTIŠKA JOSEFA PRO VĚDY, SLOVESNOST A UMĚNÍ

ŘÍZENÍM SVÉHO PŘEDSEDY

JOSEFA HLÁVKY.

xxv.

POLITICKÝ OKRES PŘEŠTICKÝ.

NAPSALI

DR. KAREL HOSTAŠ A FERDINAND VANĚK.

"C;

V PRAZE 1907

NÁKLADEM ARCHAEOLOGICKÉ KOMMISSE PŘI ČESKÉ AKADEMII CÍSAŘE FRANTIŠKA JOSEFA PRO VĚDY, SLOVESNOST A UMĚNÍ.

SCH10SS EULAU

77

Výňatek z proslovu

k Soupisu památek historických a uměleckých

v království Českém.

Království Českému pro polohu a přirozené bohatství jeho připadla v dějinách střední Evropy od pravěku vynikající úloha po stránce nejen politické ale i kulturní. Již od časů prvého osídlení nalézáme v Čechách stopy zámožnosti a vkusu, stopy cizích vlivů, které přes přirozené ohraničení země přece tam vnikaly a pak přečasto samostatně se vytvářely. Nebylo motivu v politickém, duševním a uměleckém životě střední Evropy, který by nebyl nalezl v Čechách ozvěny neb i samostatného rozvoje, a jako letopisy hlásají obšírně doby slávy a úpadku politického i duševního, tak i památky umění na všech stranách z^mě živě svědčí o kulturním rozvoji tohoto království i občasném jeho poklesnutí.

Dějiny politické i literní od doby Kosmovy měly své pěstitele i čtenáře; než i to, co umělou rukou, domácí či cizí, bylo vytvořeno, nezůstalo bez povšimnutí. Teprve naší době náleží však zásluha, že soustavněji bádala v oboru historicko-uměleckém ; zejména sluší tu věnovati vzpomínku He-brovi, který se svými soudruhy soustavně popsal stavitelské památky historické, dále Mikovcovi a Zapoví, kteří pozornost obrátili na památky umělecké, konečně Wocelovi, který se prohloubil v minulost předhistorickou. R. 1854 založen při Museu království Českého Archaeologický Sbor, později i časopis »Method« a staly se orgánem pro historii umění výtvarného v Čechách.

Když pak zahájila svou činnost Česká Akademie pro védy, slovesnost a umění, zřízena při ní na základě § 2. lit. e) stanov, pak §§ 18. a 50. jednacího řádu Archaeologická kommisse k vědeckému zkoumání v oboru památek uměleckých, historických, písemných i slovesných, jakož i k ochraně těchto památek. Tím založena organisace aktivní s určitým účelem, probádat! království České v příčině památek umění výtvarného, stanovití, které památky stavitelské, sochařské, malířské, zlatnické, konvářské a j. dotud se

►

I

Soupis

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH

v království českém

OD PRAVĚKU DO POČÁTKU XIX. STOLETÍ.

VYDÁVÁ

ARCHAEOLOGICKÁ KOMMISSE

PŘI ČESKÉ AKADEMII CÍSAŘE FRANTIŠKA JOSEFA PRO VĚDY, SLOVESNOST A UMĚNÍ

ŘÍZENÍM SVÉHO PŘEDSEDY

JOSEFA HLÁVKY.

XXV.

POLITICKÝ OKRES PŘEŠTICKÝ.

NAPSALI

DR. KAREL HOSTAŠ A FERDINAND VANĚK.

V PRAZE 1907

NÁKLADEM ARCHAEOLOGICKE KOMMISSE PŘI ČESKÉ AKADEMII CÍSAŘE FRANTIŠKA JOSEFA PRO VĚDY, SLOVESNOST A UMĚNÍ.

Soupis

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMÉLECKÝCH

V POLITICKÉM OKRESU

PŘEŠTICKÉM.

NAPSALI

DR. KAREL HOSTAŠ A FERDINAND VANĚK.

(S 99 VYOBRAZENÍMI A ZNAČKAMI V TEXTU.)

V PRAZE 1907.

NÁKLADEM ARCHAEOLOGICKÉ KOMMISSE PŘI ČESKÉ AKADEMII CÍSAŘE FRANTIŠKA JOSEFA PRO VĚDY, SLOVESNOST A UMĚNÍ

%\'iUOT£jQ>

L(|-Sc99-^Sr

KRÁKÓW

2^**hnie*S$

C5^

kkc. Mg*.

TISKEM ALOISA WIESNERA V PRAZE, KNIHTISKAŘE ČESKÉ AKADEMIE CÍSAŘE FRANTIŠKA JOSEFA PRO VĚDY, SLOVESNOST A UMĚNÍ.

7>fU.-Jrz(’&íojAS

PŘEDMLUVA.

Politický okres Přeštický zaujímá dva okrsky, jež ve 12. a 13. stol. dostaly se z velké části pod vrchnostenskou správu duchovní. V prvém z nich, újezdě Přeštickém, získal klášter Kladrubský značný počet dědin, pro něž udržoval deset farností a založil ve městě zvláštní proboštství; druhý téměř celý zabral cisterciácký klášter Pomucký. Nemůže býti tudíž pochybnosti o tom, že oba tyto duchovní ústavy na rozvoj umění — v prvé řadě ovšem církevního — měly nemalý vliv. Avšak dnes již stopy tohoto vlivu až na malé výminky téměř vymizely, tak že okres Přeštický v ohledu tom od okresů jej obklopujících podstatně se neliší.

Románské období připomíná portál děkanského kostela Nepomu-ckého a jiný v blízkém poetickém Klášteře, jehož zkázou želíme zároveň ztráty jedné z nej znamenitějších chrámových staveb ranní gotiky v Cechách. To, co zachovalo se z církevních památek následující doby gotické, nepadá téměř na váhu. I stavitelství hradové zajímá nás více po stránce archaeo-logické a strategické, než umělecké (Skála, Roupov, Zelená Hora). Mezi stavitelskými památkami barokními děkanský chrám Přeštický jest osamoceným sloupem vynikajícím nad jednotvárné okolí.

Pozorujíce umělecké památky drobnějšího rázu nejednou setkáváme se s předměty, které na působnost svrchu zmíněných klášterů poukazují; jsou to zejména některé řezby v obvodu kláštera Nepomuckého se nacházející, jež původem svým hlásí se k místním tradicím (výborná soška sv. Vojtěcha na Zel. Hoře, sv. Markéty v Klášteře, sochy v Milči a j.). Vliv kláštera Kladrubského prozrazují nástěnné malby v kostele Vícovském, stykům téhož kláštera se sousedními Bavory zdá se nasvědčovati Přeštický zvon, litý v Norimberce.

Umělecké a historické památky okresu nejsou sic hojné počtem, aniž činí zvláštní nároky na vynikající místo v dějinách domácí umělecké tvorby, avšak bedlivý kulturní historik najde i mezi nimi nejeden

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Přeštický.    ¹

cenný příspěvek a mnohou zprávu k doplnění obrazu, jímž znázorněn má býti jednou podrobný stav domácího umění před naším znovuzrozením.

Budiž nám dovoleno, vzdáti na tomto místě povinný dík všem, kdož nám při práci naší byli radou a skutkem nápomocni; jsou to jmenovitě důst. pp. faráři a pp. učitelé, kteří nám vždy a všude přicházeli s veškerou ochotou vstříc. Obzvláštními díky povinováni jsme pp.: vrchnímu staveb, radovi a praesidentu České Akademie Dru Jos. Hlávkovi v Lužanech, biskup, notáři a děkanu Přeštickému Vád. Řicákovi, starostovi města Nepomuku Dru Frant. Peškovi, rektoru piarist. koleje v Nepomuku P. Ambroži Mullerovi, c. k. notáři Janu Krajíčkovi a c. k. bernímu v. v. Koláčkovi v Nepomuku, Arnoštu Eckerovi, c. a k. vrchnímu správci v Červ. Poříčí, Janu Voženílkovi, c. ak. správci v Roupově, Karlu Žákovi, nadlesnímu v Pteníně, Dru Václ. Kofrovi, advokátu v Přešticích, Jos. Křenovi, kand. notářství v Přešticích, Adolfu Šleglovi, říd. učiteli v Měčíně, Ottovi Seydlovi, stud. techn. v Merklíně a j. v.

Ve příčině úpravy díla dodáváme, že polohopisné plány a kresby zhotovili pp. R. Vanderlind a F. Vaněk, fotografické snímky pak z větší části dodal K. Hahn v Klatovech, ostatní spoluspisovatel F. Vaněk.

V Klatovech, v měsíci lednu 1904.

Spisovatelé.

Bezděkov.

Na svahu lesním a částečně v polích na 40—50 mohyl; v jedné z nich nalezen

zlatý drát.

Annalen des k. k. Hofmus. III., Not. 100. Čechy předhistor. II., 136.

Bijadla (Bijadly).

Žák Jan, Paměti býv. panství Merklína (rukopis v obec. úřadě Merklínském).— Sedláček Aug., Hrady IX., 190. — Šumá van 1874, 525.— Tra jer J., Historisch stát. Beschreibung der Diócese Budweis, 823.

V polích po obou stranách cesty vedoucí od Jamkovitého rybníka u Bijadel k Čelakovům stopy předhistor. pohřebiště; asr. 1877 nalezena tu okrasa ze zlatého plíšku.

Na poli ,,psovodně“ u dvora jámy kulturní (srovn. Merklín).

Stará osada s FARNlM KOSTELEM sv. Vavřince, připomínající se již r. 1115 jako zboží kláštera Kladrubského (Erben, Reg.). Kostel s farou (r. 1369 v archidiak. Horšovském) i osada zanikly ve válkách husitských spolu s blízkou vsí Jicharcemi (v lese severozápadně od Bijadel při cestě z Vituně do Čelákova). R. 1549 prodal klášter Kladrubský pustou ves Bijadly (bez zmínky o kostele a podacím kostelním) Jiříku Chlumčanskému z Přestavlk, který si zde sídlo a poplužní dvůr zřídil. Za něho bezpochyby obnovena fara i kostel, administrovaný potom katolickými duchovními z Merklína. Rod Chlumčanských prodal r. 1614 Bijadly s podacím kostelním Jindřichu staršímu Žákavcovi z Žákavy, jehož rod zde měl hrobku. R. 1650 kostel mezi farními více se neuvádí, r. 1697 shořel, opraven pak nuzně, již r. 1719 byl zase v chatrném stavu. R. 1787 byl pak zrušen a později vrchností Merklínskou, která jej za 60 zl. koupila, v sýpku proměněn, při čemž presbytář odbourán a stavba, 17-60 m dlouhá, 10-70 m široká, vně i uvnitř všeho architektonického článkování zbavena. Ještě r. 1863, kdy stavba k účelům hospodářským nově byla upravována, patrna byla stará kostelní okna, na čelní zdi pak k východu obrácené spatřoval se na omítce obraz sv. Krištofa v nadživotní velikosti.

Bíluky (Běluky).

Skupina mohyl na pozemcích sv. od obce, vzdálená jen as 10 min. od druhé skupiny mohyl u Žinkovských Radkovic (v. t.). V Bílukách podobně jako v sousedním Měčíně přichází se při kopání na střepy nádob tuhových, přesleny a pod. (Zpráva pana A. Šlegla, řídícího učitele v Měčíně.)

Biřkov.

Žák J., 1. c.

Kolář M. v Pam. Arch. X., 82 a Rod pánů Švihovských z Risen-berka 4.

Jihozápadně ode vsi v roupovském panském lese Z d a r a z e skupina as 20 velkých mohyl.

V lese L á z u severozápadně od obce 2 mohyly 1 *5 m vysoké.

Staré sídlo Drslaviců, kteří si tu mezi rybníky na poč. 13. stol. postavili hrádek, jehož paměť udržela se v pojmenování místním ,,na tvrzi".

Borový.

Z bývalé TVRZE, která stávala v místech nynějšího panského dvora, nezachovaly se žádné zbytky.

V místě MEŠNÍ KAPLE Narození P. Marie, založená r. 1703; na jejím místě nová stavba z r. 1835 s barokovým oltáříkem se soškou P. Marie a postranními soškami sv. Barbory a Kateřiny — bez ceny.

Ve věžičce nad tašk. střechou dva zvony: Větší roku 1851 od Václ. Pernera v Plzni ulitý, menší 0-32 m v prům. a 0-25 m vysoký má na plášti plaketku s P. Marií a jinou sv. Jakuba (?), na koruně ornamentální pásek, pod ním opis: OBECZ BOROWSKA DALA MNIE LITI LETHA PANIE pod tím I • G • K — 1761.

Buková.

Tra jer J., 824. — Sommer J. G., Das Konigr. Bóhmen VII., 256. — Žák Jan, 1. c. — E i c h 1 e r J., Dotazy k přepracování Schallerovy topografie z r. 1826 (rukopis v archivu Musea kr. Českého).

As i*5 km jižně od obce v lese Smrčí poblíž Hájů 2 mohyly.

Ves, ve které stávala TVRZ, jejíž zbytky na místě nynějšího panského dvora ještě v 1. polovici 19. stol. se spatřovaly. Na ní seděli od r. 1381 do 1542 Bohuchvalové z Hrádku, po nich do r. 1571 Chřinovští

z Chřínova, pak do r. 1645 Šlovičtí ze Šlovic. Kolem r. 1680 připojena byla k Merklínu.

R. 1819 při upravování sýpky ze staré tvrze nalezeny malé mince cis. Ferd., pak zlatý prsten pečetní 3-5 dukátů těžký se znakem ryt. Chřínovských (Eichler).

KOSTEL SV. JIŘÍ, ve 14. stol. (1369) farní, nyní filiální fary Merklínské, stavba v podstatě gotická (poč. 14. stol.), v podrobnostech a vně modernisovaná.

Lod zvenčí nově ovržená má zděný štít v západním průčelí, kdež nový vchod (starý vchod na severní straně při poslední opravě zazděn)

f-

l i lil

iL

TP-ri

Obr. 1. Buková. Kostel sv. Jiří.

a nad ním kruhové okno. Strany podélné prolomeny dvěma páry oken rozšířených do čtverce a polokruhy zaklenutých. Užší choř stejné výšky s lodí má závěr polygonální, bez opěráků, v něm dvé podélných oken s přepracovaným, jen do vnitř vyšpaletovaným a polokruhem zaklenutým ostěním; k levému boku přiléhá později přistavěná a ve svrchní části nově předělaná věž s cibulovou bání.

Lod 12-50 m dlouhá, 8'3Ó m široká má nové, na traversy položené klenutí neckovité o pěti polích; oblouk triumfální, původně hrotitý, přeměněn jest při poslední opravě v polokruhový. Choř v původní gotické podobě vykazuje křížové travée a závěr pěti stranami pravidelného osmiúhelníka vytvořený, žebra jednoduše ujímaná, konsoly hladce profilované o pěti stranách, svorníky hladké; na straně evangelia ve zdi malé sanktuarium polokruhem zavřené s chatrnými, kutými dvířky v obdélníkovém orámování; na straně epištolní s e d i 1 i u m o dvou hrotitých obloucích až do vrcholu 1*90 m vys., 1-20 m šir.; tamtéž malý

hrotitý výklenek. Prostý vchod na levé straně vede do podvěžní koby, spolu sakristie, valené sklenuté.

Hlavní oltář jest jednoduchá, renaissanční stavba skrovných rozměrů ze 17. stol., na něm jízdecká socha sv. Jiří (obr. 3.) 1-40 m vys., krojem zajímavá řezba dřívější archy ze 16. stol. s nepěknou, pozdější polychromií.

Ze dvou bočních oltářů je pravý zbytkem většího oltáře dobrého díla barokového, v jehož predelle olej. obrázek duší kajících se v očistci

a v nástavci dobrý obraz sv. Jana Nep. z 18. stol.

V choru visí olej. obraz sv. Jiří, 1-50 m šir., 1-40 m vys. (jak se podobá střed většího oltářního obrazu), rytíř na brůně potýká se v krajině s drakem, v právo prchající panna. Koloritem výborný, ale sešlý obraz v duchu nizozemské školy, ze 17. stol.

Dva olej. obrazy: sv. František Borgiáš a sv. Jan František z řádu jesuitského, oba v životní velikosti, pocházejí nepochybně ze zrušeného kláštera Jesuitů v Klatovech a jsou dílem Ign. Raaba.

nr-z

Část žulové románské křtitelnice, pohozena jest v koutě u vchodu, jiná větší v panském dvoře.

Obr. 2. Buková. Kostel sv. Jiří. Půdorys.

Na věži chatrné zbytky tabulového obrazu 1-64 m vys., 1-08 m šir., na jehož každé straně dvě postavy a tempera na plátně, lípnutém na desku: sv. Petr a Pavel na jedné, sv. Zikmund a Václav na druhé straně, v pozadí zelený koberec. Dobrý mistr 16. stol.

Žulový náhrobník i-86m vys., i-oo m šir., na něm velký erb Dlouhoveských, kolem opis v minuskulích: JTríí;a buopfjo : 1 • 5 • 23 / 1$) portbiHrj • po nansbE • llDpEftE | (matlu;) bope • BmrjEÍa | JDIabiha Bro-jisna pani Ftnna \ bíufjE 1$) | Jjj« majiElha ■ pana psía | bojbicfja - pa

N áhrobník žulový s otupenými rohy, 1-69 m vys., 0-90 m šir., nahoře erb se čtyřmi růžicemi ve štítu a tolikéž růžicemi v klenotové peruti; pod ním nápis:

VNTER • DIESEN • STEIN RVHET • DER • HOCH • EDEL GEBOHRNE • RITTER HERR - CHRISTOPH • FRANZ ERDMAN • VON • SCHONAV

HERR • AVF SCHCNLIND VND • RVPLESGRVN • SEINES ALTERS ■ 41 • IAHR • GESTAR BEN ■ DEN • 30 • OCTOBRIS 1 • 7 • 0 • I

Před vchodem na hřbitov část náhrobníku ze 16. stol., v němž slabé stopy erbu (snad Šlovických, o němž zmínku má Eichler). Nad vchodem ku hřbitovu kamenný erb.

Monstrance stříbrná, 0-52 m vys., barokní paprsková se zlacenými námětky a tepanou nohou. Dobrá práce z konce 18. stol., bez značky.

Kalich hladký, nový.

C i b o r i u m malé, stříbrné, empirové.

pqi

“V 9

mm

Zvony: i. Výška 070 m, průměr 0-83 m, dole obrouček z visutých got. lilií, nahoře věnec z visutých akantů, ucha po délce rýhovaná, na plášti letopočet 2 1 2 5 2 68 8, ostatně hladký.

2. Výška 0-43 m, průměr 0-53 m, hladký štíhlý tvar bez nápisu, 14. stol.

v    v

Celákovy (Celákov).

Dr. Píč J. L., Čechy předhistorické II., 142. Žák J., 1. c.

Z velkého pohřebiště v obecním lese Lišinském zasahuje několik kamenných mohyl na sousední pozemky obce Čelákovské.

Dnešice.

Tra jer Joh., 1. c. 815. — Řičák E. V., Dějepis města Přeštic a jeho okolí. 14 a násl. — E i c h 1 e r J., 1. c. — Matriky od r. 1685. — Lib. memorab. od r. 1814.

Ves dostala se r. 1115 darováním od knížete Vladislava klášteru Kladrubskému, kterýž vykonával též podací právo zdejšího kostela, dosazuje sem za faráře členy svého řádu. Týž klášter vykoupil kol. r. 1239 pro sebe též některé zdejší pozemky, jež dostaly se neznámo jakým způsobem v držení kláštera Nepomuckého. Benediktini kladrubští, ač pozbyli vlastnictví ve válkách husitských, obstarávali

mu

zde duchovní správu ještě r. 1652. Ve vlastnictví vystřídalo se od 15. stol. několik rodů, až posléze r. 1712 koupil Dnešice hrabě Ferd. Morzin a připojil je k Dolní Lukavici.

KOSTEL SV. VÁCLAVA,

km

Obr. 4. Dnešice. Kostel sv. Václava. Plaketa na zvonu Štěp. Pricqveye.

uváděný mezi farními r. 1352, po válkách husitských administrován z Přeštic, ještě v 17. stol. odtud byl spravován. Orientovaná budova barokní, bez stavitelských okras, z počátku 18. stol. V čele věž s mansardovou střechou, přistavěná i s vedlejšími místnostmi r. 1811. Lod na každé straně prolomena třemi polokruhem sklenutými okny, na jižní straně prostý vchod. Choř čtverhranný s třemi okny polokruhovými, při pravém jeho boku sakristie.

Podvěžní kobka valené sklenutá, strop lodi plochý, kruchta na eliptickém oblouku, choř hladkou křížovou klenbou přepnutý, oblouk triumfální polokr., přepásaný římsou.

Hlavní oltář, obyčejný barok z doby založení kostela s novým obrazem sv. Václava (starší oltářní obraz visí v lodi nad kazatelnou).

Kazatelna pětiboká, zdobená čtyřmi dobrými olejovými obrázky evangelistů.

Dva boční oltáře jsou nevalné ceny.

GRA

1706.

Cínové barokové svícny, dva páry 0-41 m vysoké, běžný tvar 17. stol., dva jiné, 0-23 m vysoké, na štítku znamenané:

Jediný náhrobník v lodi je úplně vyšlapaný.

Zvony: 1. Průměr 0-94 m, výška o-8o m. Nejvýš anthemion ze dvou motivů květových.

Opis: ANNO DOMINI 1671 MISERERE MEI DEVS SECVNDVM MAGNAM MISERICORDIAM TVAM.

Pod opisem dvojí vlys ornamentální. Na boku dva erby, levý Mi-trovských, pravý Boryňů ze Lhoty, pod nimi nápisy:

Maria Magdalena Wratislawiana nata Boringiana De Lhota DA in Chlvmczan et Miroschow ®

Dionysivs Franciscvs Wratislaw Liber Báro

DE MlTROWICZ Dvs IN

Chlvmczan et Miroschow SAC : C/ES : MAtis CAPITANEVS Eqvitvm ac Districtvs Pil

SNENSIS NEC NON CONSTVS ®

Na druhé straně Spasitel světa a pod ním v ověnčeném oválu:

Stephanvs Pricqvey Civíš Clattoviensis Me Fvdit

a v kartuši oválové zvonek (obr. 4.).

Zvony 2. a 3. ulity byly Juránkem a Pernerem v Plzni r. 1881.

Hořčice (Horšíce).

Tra jer Joh., 1. c. 215. — Sedláček Aug., Hrady IX., 177. — Sommer J. G., 1. c. —Matriky I. z r. 1744. — Liber memorabi. z r. 1827.

KOSTEL SV. MATĚJE, připomínaný r. 1352 jako farní, později bez vlastních duchovních; od r. 1698 ustanovováni při něm za administrátory kněží z řádu cisterciáckého, pak z řádu dominikánů Plzeňských. Fara nově založena r. 1796.

Gotická stavba orientovaná z 15. stol. V čele západního průčelí věž s jehlanovou střechou, přistavěná r. 1859. Lod obdélníková s nárožními opěráky (novými), severní její strana prolomena jedním, jižní dvěma

okny hrotitými, původně dvojdílnými (stopy kružby), uprostřed gotický portál, jehož vodorovné nadpraží v koutech podepřeno poprsími andělů, z nichž levý drží blánu nápisovou, pravý hlavu spánkem obtíženou o levou ruku opírá; ostění portálu dvěma pruty profilované, přepíná lomeným obloukem hladký tympanon, v jehož vrcholu poprsí s uraženou hlavou, s rukama skříženýma a provazcem svázanýma (symbol spoutaného pohanství); římsička ve vrcholu lehce vzedmutá, vybíhající z konsolků

v podobě andělích hlaviček, ovrubuje lomený oblouk portálového ostění. (Obr. 5.)

fd

Hj

Presbyterium užší, s lodí stejně vysoké, obstoupeno jest šesti opěráky bez ústupků a soklu (z těch dva závěrové ve svrchní části ubourány) a prolomeno čtyřmi hrotitými okny (závěrové zevně zazděno) dvojdílnými s pravidelnými měřic-kými kružbami (obr. 6.). K východní závěrové zdi, přiléhá kaple sv. Kříže a spolu hrobka, stavba v půdorysu eliptická, vystavěná na sklonku 18. stol. nákladem Václava He-nigára z Eberku; její zvonovitá báň s eliptickou lucernou dosahuje výše hlavní římsy kostela. Kaple přístupna jest prostým vchodem, prolomena dvěma segmentovými okny a dekorována j ednoduchými pilastry.

Obr. 5. Hořčice. Kostel sv. Matěje. Portál.

Vnitřek velmi působivý dobrým rozvržením rozměrů prostorových, zejména případnou výškou, s jakouž se u gotických kostelů našeho venkova zřídka kdy potkáváme.

Lod 12-30 m dlouhá, 8-62 m široká, kryta jest rovným stropem, baroková kruchta spočívá na eliptickém oblouku. Triumfální oblouk, lomený, s jednoduchým trnožem, profilován jest dvěma širokými výžlabky a pásem. Choř stejně s lodí vysoký sestává z křížového travée a závěru z pěti stran pravidelného osmiúhelníku vytvořeného. Žebra hruškového profilu vyvinují se bezprostředně z oblých přípor s hladkými plinthy; pouze obě přípory bočních stěn zdobeny jsou hlavicemi bohatého skulpturálního díla: na pravé velká maska s licousy v podobě lupenů kol hlavy se vinoucích, na levé dvě masky v listové spleti; ostré

obrysy zajímavých skulptur těchto pod vrstvou vápna téměř mizí. Oba svorníky jsou hladké; klenbová pole mají vodorovné hřebeny. Na evangelijní straně sanktuarium s lomeným obloukem, jehož profil otesán, na epištolní straně výklenek s e d i 1 i a překlenutý téměř polokruhovým segmentem s okosenými rohy, vedle prostého vchodu do sa-

IIÉI

Obr. 6. Hořčice. Kostel sv. Matěje. Půdorys.

kristie, později přistavěné, kamenný epitaf v jednoduchém architektonickém orámování, na něm erb a pod ním cínová deska s nápisem:

Memento Viator

QvOD ESTIS Hoc FvIMVS Et ERITis QVOD SVMVS Hic Iacet

Períllvstris Domínvs Henrícvs Antonívs Henígar De See-

BERG

Domínvs In Przíchovítz Et Hortschítz : Sac : Cm : REGi/Egs

Maíestatís

CAPÍTANEVS DiSTRiCTVS PiLSNENSiS

Pi,€ Memori,e Tvmvlatvs Anno DOMiNÍ DÍE 9 IVNÝ M • DCC • XXIV •

Hlavní oltář má v nástavci z akantové spleti slušný oválový obraz sv. Matěje, kolem něho v pěti menších oválech olejové obrazy svátých apoštolů Petra, Pavla, Ondřeje, Tomáše a Nejsvětější Trojice. Řezba i obrazy z 18. stol.

Na levém bočním oltáři dobrý obraz olejový sv. Kateřiny in vin-culis s nápisem při spodním kraji:

S Catharina de Riccys virgo Florentina Ord • S • Dominici sís D • M.

12

Na protějším obraz sv. Kateřiny mučennice; oba z 18. stol.

Dva svícny mosazné 27 cm vys., soustruhované, ze 17. stol. Zvony: Velký z roku 1868, litý od Jos. Diepoldta v Praze. Prostřední 0-42 m vysoký, 0-56 m v průměru má nahoře opis:

FRANZ • IOSEBH • KUNER • GOSS • MÍCH • IN • PRAG • 1800.

Na boku relief Rodiny Páně a otisky listů šalvějových.

Malý zvon 0-29 m výšky, 0-36 m průměru s opisem dvouřádkovým:

IOANNIS NE PRAXL OR • PR/EPT ■ DA LOCI.

T HONORI SANCTORVM DOMINICI LAVRENTII IOSEPHI ET POMVCENI FVSA SVB RENDO • PAT • EVSTACHIO

Pod opisem festony akantové, na plášti obrázky: sv. Josef, Anděl Strážný, sv. Vavřinec, sv. Donat a Jan Nep. Při spodním kraji: ANNO 1711 a medalion zvonaře s opisem IOANNES PRICQVEY.

M i s s á 1 z r. 1671 v kožené vazbě s ozdobným kováním v rozích; uprostřed ornamentovaný štítek s erbem svob. p. Putzů z Adlersthurnu (?), na druhé straně monogram.

Z TVRZE, původního sídla místního rodu Horšických z Horšíc, zachovaly se bezprostředně nad nynějším panským dvorem zřetelné zbytky valů a příkopů jednoduchých, z nichž souditi se dá na tvrziště značnějšího objemu. Podobá se, že nynější sýpka ve dvoře upravena byla z pozdějšího obydlí někdejších majitelů, kteří z příčin nám neznámých v 16. neb 17. stol. sídlo své sem byli přeložili. Stavení toto v prosté podobě obdélníka, jednopatrové, má po třech šikmých opěrách na západní a jižní straně a jest jinak prosto jakýchkoli známek nějaké architektonické výpravy. Rod Horšických z Horšíc, který byl tu již ve 13. stol. (1245), držel statek až do roku 1676, pó nich ujal se vlastnictví rod Henigárů z Eberka, od nichž dostal se v držení majitelů panství Dolno-Lukavi-ckého (hrabat Morzinů a Schonbornů).

H e n i g á r, blízký dvůr poplužní, upomíná jménem svým i výstavností z konce 18. stol. na svého zakladatele Václava Henigara z Eberka. Obydelné stavení při něm jest významu podřízeného.

Chalupy.

Ž á k J. 1. c.

Ves na panství Merklínském založená r. 1700.

U Chalup za Zeměticemi vyoral rolník Falout před 4 roky bronzový nůž, který roku 1902 zaslán byl do zem. Musea. (Zpráva p. Dra? Komorousa z Merklína.)

Chlumčany.

Sedláček Aug., Hrady IX., 181. — Schaller J., Topographie des Kónigr.

Bóhmen XI., 135.

na

Sídlo a původiště větve starobylého rodu Chlumčanských z Přestavlk, která na zdejší tvrzi sídlila ještě v 15. stol. Z pozdějších rodů zde usedlých nejdéle drželi se Vratislavové z Mitrovic (1602, až poč. 18. stol.). R. 1712 koupil statek F<yd. hrabě Morzin a připojil jej k panství lukavickému.

severo-

Z někdejší tvrze zbylo stavení jednopatrové, nyní za sýpku užívané, němž však neshledává se žádných slohově zajímavých podrobností; při

/ JI

Ur

■i

»•

>■

Obr. 7. Chlumčany. Kaple Matky Boží Pomocné.

východním nároží zachoval se úzký, brance podobný průchod, vedoucí z tvrziště do hradebního příkopu.

KAPLE MATKY BOZI POMOCNÉ, založená r. 1749 působením hraběte Ferdinanda Fr. Morzina, tvoří v půdorysu obdélník 9-40 m široký, ii-6o m dlouhý, na rozích vykrojený. Baroková kaple dekorována z věnčí sdruženými pilastry s šabrakovymi hlavicemi, uprostřed 14 každé strany okno barokové (severní zazděné) s bizarně vykronženým ostěním. Nad mansardovou střechou cibulovitá zvonice. Vchod prostý, obdélníkový, na západní straně (obr. 7.).

Vnitřek sklenut jest kápí.

Hlavní oltář barokový s tabulovým nástavcem, na něm neumělý obraz Matky Boží Porn. a dvě dobré sochy světců v biskup, ornátech (Quitainer ?); zde též dva akvarelové obrázky v zrcadlových rámech (P. Marie Pomocná a kojící), dobře malované, z 18. stol.

Na barokovém bočním oltáři se soškami sv. Markéty a Barbory (bez ceny) obstojný olej. obraz sv. Dominika uzdravujícího nemocné. Po různu rozvěšeny na stěnách menší obrázky svátých vodovými barvami malovaných s ostatky svátých v dracounových obrubách, dosti podařené práce jeptišek ze zrušeného kláštera Chotěšovského.

Obraz Nanebevzetí P. Marie, leptaná mědirytina 1 m vys., o-6o m široká — bez podpisu, počátek 18. stol.

Baroková lampa na věčné světlo, tepaná z mosazného plechu.

Zvony: 1. ulit byl r. 1831 od Václava Pernera v Plzni. Na něm obraz sv. Václava a plaketa zvonařova, 2. s letopočtem 1827 a obrázky sv. Barbory a Jana Nep. z téže asi pochází dílny.

Ježovy (Ježov).

Sedláček A., IX., 188.— Žák J., 1. c.

As 2 km sev. od obce v Merklínském panském lese „Dolejší", poblíž potoka u hranic Biřkovských 4 mohyly menších rozměrů.

Druhdy samostatný zemský statek a sídlo vladyckého rodu, známé již od 13. stol. V stol. XV. nabyl Ježov některý člen z rodu vladyk Lubských, jehož potomci odtud nadále zvali se Ježovskými z Lub; po nich vládli zde po celé 16. stol. Nebilovští z Drahobuze. V 17. stol. ujali Ježov Černínové z Chuděnic a drželi jich jako příslušenství k Švihovu až do r. 1738; odtud statek koupí při vtělen k panství Merklínskému.

ZÁMEK, neveliká jednopatrová budova renaissanční, bez zvláštního vyznačení průčelí, jak se podobá nově od základu vystavěná těsně při staré tvrzi jako pohodlnější a bytelnější panské sídlo v druhé polovici 17. stol. (obr. 8.).

Zámek tvoří v půdorysu obdélník, z jehož delší, k jihu obrácené strany vystupuje u prostřed šestiboký, baště podobný arkýř. Podélné strany mají po sedmi, kratší po čtyřech okenních osách; vchod na straně do dvora obrácené jednoduchý, nad ním ještě současníci pamatují kamenný erb ve štítu, zvětraný. Po zdech pnou se střídavě jednoduché a podvojné leseny, podporující hladký podřímsový vlys. Okna obyčejná s jednoduchými maltovými obrubami, nad nimi ploché baldachýnové štítky; okna prvého patra arkýře, kde bývala kaple, jsou širší a do polo-

i

H

-

V

L;41

L'W

mi

k

X

v

m

*fv<; t j Jfř'*5

Obr. 8. Ježovy. Zámek.

:^Í§H!3N§&.

im

m

n

I

p

&

1

fli.

y

Drn

[/I

(ji

:<A

r-

s

i

áp.

M

Í3

Stg|lg

o~-

•i i

íi

t

PS

r.-;

U

4#/

,

S 3

iř

ti

.fniiiiminninimniTniTT

a

]prk|

: *7 i -

S 6    7 a

I 1    1 H

\

m

i ?/

P

i6 kruhu sklenuta. Strmá sedlová střecha nad stavením a jehlanová nad arkýřem účinně podporují malebnost rázovité, v celku i podrobnostech v původní podobě zachované stavby.

Přízemí, vesměs klenuté, obsahuje prostrannou předsíň, ze které vchází se po pravé ruce do velké, nárožní jizby, jejíž klášterní, výseky okenními prostoupené klenutí trojatými štukovými lištami účinně je dekorováno. Ve vedlejší malé jizbě zachoval se v 1 a š s k ý k r b, 3-38 m vysoký, 1-55 ra široký, typického tvaru (obr. 9.), ve spodní části sic otlučený, ve svrchní, bohatou štukovou výzdobou vypravené části dobře zachovaný. V štítovém, volutami opřeném nástavci, erb hrabat Černínů.

Po levé straně předsíně nárožní, větší síň obydelní se štukovými okrasami na klenutí a jiná menší v rohu západním, ostatek komory a v arkýři sklepení. V hořejším patře stejné rozdělení místa, dvě menší síně v jihovýchodním nároží jsou klášterními klenbami se štukovým rámovím, ostatní síně rákosovými stropy opatřeny.

Před panským dvorem KAPLE SV. JANA NEPOMUCKÉHO,

neveliká budova s okrouhlým oltáříštěm a cibulovou věžicí, vystavěná od obce a hrab. Jana Kolovrata Krakovského v minulém století.

V kapličce při cestě do Mezhoře SOCHA SV. JANA KRT., 1-20m vys., dole poškozená, ukazuje pravicí na beránka na knize sedícího, záhyby červeného roucha původní polychromie jsou kornaté; dobrá řezba ze skládacího oltáře 16. stol.

Jindřín.

Na vrchu J indříně nad Hořčici zbytky rozsáhlého předhistorického hradiště se spečenými vály.

Szombathv J. v Annalen des k. k. naturhist. Hofmuseums III., Not. 59.

Kaliště.

Na „skále Koubově" nad samou vsi objeveno v r. 1902 sídliště z doby předhistorické. Ve hloubce 10—70 cm pod povrchem nalezeny střepy nádob hliněných, malá kamenná sekerka, jádro pazourkové, uhlíky a pálená hlína. Ad. Šlegl v Plzeň, listech z října 1902.

V lese ,,v Teplým" (Ferdinandově) velké pohřebiště o 72 mohylách. Annalen des k. k. Hofmus. III., Not. 99.

Kbely (Kbel).

S c h a 11 e r Jar., 1. c. XII., 128. — S o m m e r J. G., 1. c. VII., 231. — T r a j e r Joh., 1. c. 217. — Liber memorab. od r. 1776. — Matriky od r. 1754.

Farní ves s poplužním dvorem, příslušným k panství Poříčskému.

Na úbočí Plané Hory u Kbel skupina as čtyřiceti mohyl, prozkoumaných drem Píčem r. 1893. Při cestě k Stropčicům vedoucí 5 mohyl v lese a v obecním

a sousedním Mečkovském lese větší skupina mohyl. Pam. Arch. XVI., 523. Čechy předhistorické II., 140. Annalen des k. k. naturhist. Hofmus. III., Notiz 99, 100.

KOSTEL VŠECH SVATÝCH, farní ve 14. stol. (1352), v husitských dobách bez vlastního faráře, administrovaný ze Švihová, r. 1753 hraběnka Františka Aug. Torring z Jettenbachu faru znovuzřídila. Roku 1860—61 kostel opraven a značně rozšířen nákladem J. V. císaře Ferdinanda.

Stavba orientovaná, původně gotická, ze 14. stol. R. 1860 lod k západu prodloužena a přístavbou bočních lodí rozšířena; k bokům presbytáře přistavěny oratoře a před chorový závěr prostranná sakristie, tak že celá původní budova zaniká v obkličujících ji nových přístavbách pseudo-románského rázu.

Lod 14-30 m dlouhá, 7-40 m široká, kryta jest plochým stropem, do boků proraženy široké, segmentové oblouky, otvírající se do lodí bočních. Triumfální oblouk hladký, hrotitý. Choř 5-10 m široký, třemi stranami osmiúhelníka uzavřený, sklenut jest paprskovitě, žebra klínovitá, jednoduše vykroužená, sedí na prostých konsolech a sbíhají se v hladký svorník, tři okna hrotitá bez kružeb; k levému boku přiléhá věž s kobkou, ve vrchní části přestavěná.

Hlavní oltář nový, na něm velký olejový obraz Všech Svatých dle Fiihricha od G. Kratzmanna malovaný a dvě postranní sochy sv. Vojtěcha a Prokopa.

V lodi sochy sv. Petra a Pavla dřevěné, gotisující, z XVIII. stol. Dva bronzové svícníky 18 cm vysoké s třemi drápky na podstavci, ze 16. stol. Tři páry cínových svícnů barokových, běžného tvaru ze 17. stol.

Žulová křtitelnice okrouhlá, svršek s barokovým profilováním, mylně považovaná za nádobu z původního založení kostela.

Zvony: 1. Průměr o-jom, výška 0-55m, ucha s hlavičkami, na hořejším okraji ornamentovaný pásek, pod ním opis jednořádkový:

A FVLGVRE ET TEMPESTATE LIBERA NOS DOMINE ® A : 1705 ® + ET VERBVM CARO FACTVM EST ®

Pod opisem vlys s renaissančními motivy, na něm závěsy akantových listů a ornamentálních podpěr.

Na plášti bohatá skupina svátých s patrony zemskými v popředí, nad skupinou Bůh Otec, Matka Boží a sv. Josef, mezi nimi Ježíšek; celá skupina pod věncovou arkádou nad dvojatými sloupy se zvedající, nad ní nápis: O • O • S • S • INTERCEDITE PRO NOBIS ® Dále figurka sv. Vojtěcha, P. Maria s děckem, pod ní v kartušovém štítku medalion zvonaře s opisem IOANNES PRICQVEY, posléze erb držený grifony (v kosočtvercovém štítku písmena Z), nad ním litery: M • I • F • G • Z • S.

2. a 3. ulity byly r. 1860.

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Přeštický.    -

-

cp

-tv Nj

Obr. 10. Polohopisný plán obce Kláštera u Nepomuka. (A. Kaple sv. Markéty. Zbytky klášterních zdí vyznačeny čarami silnějšími,

u jednotlivých stavení popisná jich čísla.)

'i:

ll l|

Rybník

lín-

67’

íí

a'

L-CJ

_^n

32

hS

68

40

£(

69'

■ff

'tv

k6!

«t,

vy'

ss'

IS'

z5í

9V'

6S>

Klášter Nepomucký (Pomucký).

1859,

Arch. P a m. II., 167, 328.—VI. 33, 103. — X. 532.—

35, 374; 1866, r u e b e r B.,

Schaller J., 1. c. XII., 138, 149. — Lumír 1857, 763;

301.

Die Kunst des Mittelalters in Bóhmen. II. 19, 69. — Světozor 1867. 17; 1868. 238. — A. B a u m v Květech 1871, 70 (s vyobr.). — Neuwirth Jos. Dr., Ge-schichte d. christ. Kunst in Bóhmen, 56, 236. —Voříšek Roman, Sbírka dějep. zpráv k monografii Nepom. Rukopis (1850 a násl.).

Založení kláštera, který byl z nej znamenitějších a nej bohatších v Čechách, událo se mezi lety 1144—1153; zakladatelem byl dle jedněch Vladislav II., dle jiných mladší jeho bratr Jindřich; Balbín domnívá se, že jím byl některý člen z rodu

P.Y ,-t,.

1Ě0

Jč.

<34

I .Wf

é 'ni

4-;! i

as

i.

---

il

Obr. 11. Klášter u Nepomuku. Okna v stavení u mlýna čp. 2.

pánů ze Šternberka (Berthold biskup Wůrzburský). Do nově založeného kláštera na úpatí Zelené Hory uvedeni byli cisterciáci z kláštera Ebrašského v Horních Francích (jména mnohých opatů uvedena jsou v Erbenových Regestech). V bouřích husitských byl klášter dobyt a pobořen, ¹) načež statky jeho dány v zástavu bratřím Bohuslavovi a Hynkovi ze Švamberka a po nich pánům ze Šternberka. Klášter sic trval v nuzných poměrech i potom dále (ještě v 16. stol. obýván byl skrovným počtem mnichů pod ochranou pánů ze Šternberka), ale svého někdejšího významu více nenabyl, nebo konvent a nádherný chrám ostávaly ve zříceninách, z nichž prodlením času povstala dnešní obec, čítající přes 80 čísel, vystavěných z větší části ze zdivá trosek klášterních. O bohatství kláštera svědčí, že mu patřilo přes sto osad (hrady, městečka, vsi a dvory) v okolí Nepomuckém, Blovickém, Plánickém, Pře-štickém, Klatovském i Plzeňském.

Sídliště opatství, obehnané zdí, ze které zachovaly se strany severní a východní (viz situační plán), mělo podobu dosti pravidelného

čtyřúhelníka, jehož jihozápadní nároží opíralo se o rybník a mlýn. Ve východní části rozkládala se, jako dnes, klášterní zahrada. Nákladnější budovy vystavěny byly z tesaných kvádrů pískovcových, jichž všude v hojnosti nalézáme. Vedle hlavního chrámu, zasvěceného Panně Marii, měl klášter ještě vedlejší kostely a kaple, z nichž výslovně připomínají se kaple sv. Bernarda (stávala, ač zpustošena, ještě na počátku 18. stol.), kaple opatská a kaple sv. Markéty, která v přestavěné podobě, jediná dosud se udržela a byla snad původně kaplí hřbitovní.

•<

Wr

X|

"A I

f . ■ . 1 Tjr

fa

}/'

Mm

as

Se?

Obr. 12. Klášter u Nepomuku. Zbytky klášterních budov.

Hlavní chrám dle zachovaných zbytků byla budova nádherná ve slohu ranní gotiky 13. st., vystavěná v době největšího rozkvětu kláštera, která velikostí svou vyrovnala se zajisté sesterskému, současně s ní budovanému chrámu cisterciáckého kláštera ve Ždáře na Moravě. K úsudku tomu opravňují vedle historických zpráv četné nálezy architektonických okras, hlásících se k té době a vykopané v největší hojnosti v místech mezi čp. 8., 9. a 55., posledně zejména při kopání studny ve dvoře čp. 9., kdež vyhrabány přípory s hlavicemi, fiály, baldachýny, ostění bohatě profilovaná, závěrníky, části okenních kružeb a j. Podlaha dle vykopaných nálezů kryta byla dlaždicemi z pálené hlíny s tlačenými, částečně i zlacenými ornamenty. (Voříšek sám měl několik takových kusů v rukou.)

Příjezd do kláštera byl po hrázi rybníka se strany jižní, kde po pravé straně první stavení (čp. 2.), m 1 ý n, od prvopočátku až podnes účelu svému

y~:-.

■ «

Kj|j& ",

• .)

,

'

r&ií®

|1

i

gg^.

Obr. 13. Klášter u Nepomuku. Kamenný sarkofág.

/

/

/

/

/

/

/

,

\ \

rÁ

H

tes.

1

%

L

-4J

/ j

• .

\x

x

/

c

<

■ \

:\ 1

/

-

'

x

.1

1

I' 'jív \>'JĚ

I

$y

>•____

■

! ^

Bfflj

'Mh

I

____I

I

se zachoval. Týž nalézal se zajisté již v ohradě klášterní hned vedle brány, hájené zvoditým mostem. Kamenná jeho stavba má nad vrcholem z doby pozdější Šternberskou hvězdil a uvnitř v mlýnici cihelný krb ze 16. stol. Od mlýna pravoúhle odbočuje, přiléhajíc na hradební zed, obdélníkové

stavení neznámého určení (snad špitál?, nyní kůlna a stodola), jehož vnitřní, do dvora obrácená strana prolomena jest pěti románskými okny s tesaným ostěním (otvory 22 cm široké, 87 cm vysoké, na místě čtvrtého okna prolomeny později vrata) a na kratší straně severní jediným oknem hrotitým; uvnitř spatřují se stopy někdejších křížových kleneb.

Podle tohoto stavení přijde se cestou po obou stranách zdí ohraženou k třem mohutným podjezdům, jež ústí do nynější návsi mezi čp. 37 a 39; nad nimi zvedají se dosud trosky jednopatrového stavení, jež s vedlejším, nyní již částečně odbouraným stavením dvoupatrovým (cis. 39) patří k nejzachovalejším zbytkům kláštera (obr. 12.).

SĚ

Z průjezdů, kdysi křížovými klenbami žebrovými sklenu

tých, levý, jímž dnes vchází se na náves, jest zevně pobořen, druhé dva zachovaly si hrotité, na vnější straně pečlivě přitesanými kvádry osazené oblouky (z těch pravý dnes zazděn), jež považují

f,-V _

Obr. 15. Klášter u Nepomuku. Soška sv. Markéty.

mnozí za zbytek křížové chodby (kvadratury).

V právo od těchto oblouků zvedaly se zajisté rozsáhlé stavby k o n-v e n t u s výše připomenutým chrámem, z nichž však pohříchu již jen nepatrné zbytky mezi čp. 9., 8., 55. a 44. se zachovaly; z těch poloha a vzájemná spojitost dala by se jen soustavně prováděným vykopáním základních zdí vystopovati. V zahradě čp. 9 (při čp. 60) spatřují se zbytky kvadrati-

twi

ČS-

04

X*AO

S9

Zs

r-

s'f

IBSglyirtt^!

(I

CU.

<;> [C5,7- >r -^TT^

-•

ZL

>!

na

i-n

Lí-l

,L7€Í

#lll!J?7W

MĚržv

...

il

v, Ctí.-p ^

^9

■*l

CN

ol

(ff

gt

mm

r.i

mj

-M ftlfí

Obr. 16. Klášter u Nepomuku. (Architektonické a ornamentální detaily.)

Nflj

íT⁻

c~>

eQ

"7T

,-o

lp

d?

24

ckého schodiště, které bez odporu jest částí příslušnou k hlavnímu chrámu. Zde v sousedství také vykopány byly r. 1864 v terrasse tři žulové sarkofágy s kostrami a vedle nich kamenná víka, z nichž jeden (viz obr. 13.) spatřuje se dosud v zámeckém parku pod Zel. Horou. Hrubá zed při stodole čp. 4, pravoúhle lomená a proražená polokruhovým obloukem (snad starý vchod do klášterní zahrady) byla as nej východnější částí klášterního konventu.

Nejdále k severu, těsně při hradební zdi rozkládá se nyní skrovný hřbitov s KAPLÍ SV. MARKÉTY, která mylně považována bývá od mnohých za levou lod hlavního chrámu. Na straně ku vsi obrácené

ohražen jest hřbitov ten zdí i-ió m silnou, prolomenou šesti románskými okny (dvě poslední již zlomkovitá v sousední zahradě) a portálem, čímž nabývá podoby zevní zdi pravé lodi menší románské basiliky, jakou snad kaple sv. Markéty původně bývala. Portál lemován je ostěním, z jehož profilace vystupuje obloun na poškozené attické patce, v zakřivení přepásaný na místě hlavice hřebenatým prstenem a pokračující v archivoltu poněkud již lomenou; na místě tympanonu laločnatá obruba na způsob sbírané záclony v rázu forem pozdně románských; patka k nepoznání otlučena (obr. 14.). Světlá výška 2⁻8o m, šířka 1-24 m.

KAPLE SV. MARKÉTY jest prostá, bezslohová stavba v podobě obdélníka s nízkou jehlanovou věžicí nad západním koncem valbové střechy, vystavěná na základech starší kaple r. 1861—2. Lod, na každé straně dvěma polokruhovými okny prolomená, tvoří dvě pole sklenutá kápěmi, při západním konci zděná kruchta nad třemi oblouky. Oblouk triumfální je polokruhový, za ním úzký čtverec presbytáře sklenut je kápí. Oltář rokokový, dobrého řezbářského díla byl sem r. 1861 přenesen z kostela sv. Jiří na Hradčanech. V kapli SOSKA SV. MARKÉTY, dřevěná řezba, 1-16 m vysoká, polychromovaná a zlacená, ze 16. stol. (obr. 15.)

Dva páry mosazných, soustruhovaných svícnů renaissančních, 27 cm vysokých, ze 16. stol.; jiný pár menších ze 17. stol.

M i s s a 1 e in agenda defunctorum MDCLXIV. s poznámkou psanou: Hoc mifsale defunctorum expensis eccl. S. Margarethae in Monasterio sub monte viridi in usum praefatae eccl. procuravit m. Joan. Frant. Suchy . . . Anno 1679 ^ Eodem anno . . . portatile pro eadem eccl. emptum. 1683 comparata est casula nigra (z důchodů kostelních).

Ve vížce 2 zvony, z nichž větší (62 cm v prům.) přelit byl r. 1900 od Max. Samassy v Lublani, menší r. 1877 od Juránka a Pernera v Plzni ze starších zvonů (z r. 1653).

L>

mam

Pp-'

W:

Obr. 17. KláSter u Nepomuku. Část profilovaného ostění na hřbitově.

V západní části osady zachoval se jediný jen zbytek staré stavby a to téměř již na konci vsi při čp. 27. Jest to vysoká štítová zed z kvádrů stavěná, jak se podobá zbytek nějakého hospodářského stavení, které stávalo snad již před západní zdí klášterní, z níž však nespatřují se žádné stopy více.

Některé zajímavější ornamentální kusy shledáváme zazděné na staveních čp. 12 (zbytky kružby), 82 (konsoly), 39 (závěrník) a 9.

Na hřbitově leží profilované ostění (obr. 17.) a část fiály; některé ozdobné kusy byly jinam odvezeny; na všech je však viděti nepoddajnost materiálu a vyškolená huť kamenická.

Klikařov.

Nad obcí návrší, na něm stopy valů s příkopy.

Kloušov.

Žák J., 1. c. — Sedláček Aug., Hrady IX., 190.

Z bývalé vodní tvrze, na níž seděli v 16. stol. Vidršperkové, od r. 1613 až 1636 Klenovští, později Jan Gráf z Gráfenburku na Merklíně, žádné již stopy se nezachovaly. Tvrz stávala na jižní straně vsi v lukách, v nivě „na Pasekách'1 zvané. R. 1858 při úpravě luk rozveženy náspy a zarovnány příkopy, při čemž nalezeny ostruhy, šípy, klíče a kachle; na místě vsazeny tři lípy. Některé nalezené předměty uschovány jsou v zámku Merklínském.

U panské zahrady vedle cesty kámen s nápisem: NA TOMTO MISTE BILA ZABITA OD HROMA LIDMIL . . . (další nečitelné.)

Krašovice.

Neuraz.

Roupov.

Zerovice.

¹

Podařilo se tehdy vzácný archiv klášterní odvézti do mateřského kláštera Ebrašského, týž však ostává podnes, ač r. 1583 k rozkazu císaře Rudolfa II. byl vrácen, nezvěstným.

Krašovice.

Na stráni as 5 minut jihových. od obce, poblíž okr. silnice přes Vodokrty k Nepomuku vedoucí, objeveno bylo při orání r. 1868 kostrové pohřebiště staroslovanské.

Ve hrobech kameny obložených a přikrytých ležely kostry s tváří k východu hledící. U nich byly nádobky hliněné; v jednom opatrně odkrytém hrobě nalezeny u nohou kostry tři železné obroučky, pak zbytky dřevěné nádoby, jež obroučky těmi byla stažena. — Pam. Arch. VIII., 151.

Křenice (Kšenice).

Žák J., 1. c. — Sedláček Aug., Hrady IX., 192.

Někdy statek a sídlo zemanské při potoku Merklínském, nyní ves a poplužn dvůr panství Merklínského.

Kšenice r. 1339 prodány Sezemou, synem Protivy z Dolan, klášteru Chotě-šovskému, od něhož koupí získal je kolem r. 1450 rod Bozděchů z Kamenice, kterýž je připojil ku statku Ptenínskému. V stol. 16. a 17. drželi Kšenice Vřesovcové z Vře-sovic, z nich Jakub (zemřel r. 1598 a pochován v kostele chuděnickém) postavil tu novou tvrz. R. 1690 koupil Kšenice Jan Heřman Černín z Chuděnic a spojil je s Ježovy. R. 1738 koupeny a připojeny Ferdinandem hrab. Morzinem k panství Merklínskému, při němž dosud ostávají.

TVRZ, nyní sýpka v panském dvoře, prosté, čtverhranné stavení s vysokou taškovou střechou, bez jakýchkoli známek původního vnitřního rozdělení a zevní úpravy.

KAPLE mešní, stavení z r. 1873, v ní vkusný oltářík barokový, tabulový, na něm putti a ozdoby pěkně řezané a obraz P. Marie růžencové (černé), darovaný sem od hrab. Ed. Pálffyho z domácí kaple v zámku Merklínském. Z počátku 18. stol.

Zvonec na věži nový.

Letiny.

. — T r a j e r Joh.., 1. c. 218. — 1. c. — Sedláček A., Slov.

Erben, Reg. — S c h a 11 e r J., 1. c. XII., ]

Sommer J. G., 1. c., VII. 238. — Eichle místop. — Šumavan XXI., č. 17. — Pamětní kniha farní od r. 1717. -—Výtah z účtů z r. 1661. — Matriky od r. 1682 (1784).

Vesnice připomíná se r. 1248 jako ,,villa medicorum" jsouc výslužbou lékařů královských. Jako samostatný statek náležely Letiny různým rodům, z nichž však žádný delší dobu jich nepodržel. V 17. stol. patřily k Žitínu, od r. 1717 k Dol. Lu-kavici, při které dosud ostávají.

FARNÍ KOSTEL SV. PROKOPA, starého založení, uvádí se r. 1239 mezi desíti kostely farními, příslušnými do Přeštic, jež toho roku opat kladrubský koupil. Po roce 1623 zanikla fara, načež správu duchovní od r. 1682 převzali dominikáni klatovští. R. 1766 fara opět zřízena.

Gotická, orientovaná budova s obdélníkovou lodí, užším, v závěru polygonálním chorem bez opěráků, nad západním průčelím dřevěná cibulovitá zvonice, po levé straně choru sakristie, po pravé oratoř, nižší pozdější přístavby.

Lod ve světlosti 9 m široká, 1370W dlouhá má rovný strop, v západním konci dřevěná kruchta, oblouk triumfální lomený, hladký s ubranými hranami, v presbytáři přední pole křížové, závěr paprskovitě sklenutý, svorníky hladké, na dvou prostředních konsolech masky (na severním tvář ženy, na jižním tvář muže s knížecím biretem), sanktuarium hrotité bez profilace, při něm mřížka z oblých prutů kutá, na epištolní straně sedilium segmentem překlenuté, profilované žlábkem mezi šikmami, na levé straně dveře do sakristie s pozdně renaissanční obrubou na plintech, dekorovaných andělími hlavami. Sakristie, valené sklenutá, je přístavba ze 17. stol.

Hlavní oltář novodobý, gotický, i obrazy na něm.

Dva boční oltáře barokové, obstojné, na nich dobré obrazy sv. Tekly a Otilie od Ignáce Raaba (oba jsou novým pokostem oslepeny).

Kamenná křtitelnice v podobě prostého, rýhovaného a dvěma hlavami andělů ozdobeného dříku; hrubá práce pozdně renaissanční s portálem do sakristie souhlasná z konce 17. stol.

Pár mosazných soustruhovaných, 37 cm vysokých svícnů ze 17. stol., ostatní cínové, barokové z 18. stol.

Náhrobník žulový 1-68 m vysoký, 0-90 m široký, bez opisu, v kvmové obrubě postava dámy v kroji z počátku 17. stol. s rukama sepjatýma, po pravé ruce Ukřižovaný na štíhlém břevnu, u levé tváře erb (štít břevnem od levé k pravé půlený, v klenotu dvojitá peruť).

Před chorem náhrobník úplně vyšlapaný se stopami erbu z konce 16. stol.

V středu lodi kámen, v něm zasazena mosazná deska baroková s nápisem:

SÍSTE HIC VlATOR ATQVE SVPER MortVa,eaqVe bona CorDa LVge In LaeVa MatrIs, In DeXtra fILII sVb petra ILLa sepVLta reperIes,

IaCet aMabILIs Ionnatas, qVI In DIes Lassos sVaVIter sVb LeVabat CaroLVs kaVteCzkI, bene VIXIt, pIe DesIIT, ETEN! STÁT INTER MlNO|BEATO

Zvony: 1. Výška o-6o m, průměr 0-82 m. Ucha pletená, na plášti malý obrázek Madonny, opis dvouřádkový:

MARCVS 8 LVCAS ^ IOHANNES 8 MATEVS 3 SANCTE d PROKOPE 8 ORA PRO 8

O MARIA 8 MATER 8 GRÁCIE 8 MATER S MISERI 8 CORDIE 8 1533 8 EGIDVS 8 W PLZN 8

Pod opisem gotický kružbový vlys, stereotypní na zvonech mistra Jiljí Plzeňského.

2.    Výška 0-38 m, průměr 0-45 w, má na plášti obrázky Nejsv. Trojice, a P. Marie. Letopočet 1813.

3.    Nejmenší je bez letopočtu, na něm obrázky sv. Prokopa a P. Marie.

ZÁMEK, přeměněný r. 1766 na lázeňský dům, je prostá, jednopatrová budova bez slohu, vystavěná ryt. Karlem Janem (dle jiných pramenů Rudolfem) Pikhartem ze Zeleného Údolí r. 1700. Blíže něho stojí při studánce kaple sv. Vintíře (mešní), stavba z r. 1856, rozšířená r. 1896, na místě dřevěné kapličky, která tu r. 1767 z milodarů lázeňských hostí postavena byla.

Libákovice.

Na sev. svahu vrchu Kožichu rozrušená skupina mohyl. (Srov/Renče.) Dr. Píč: Čechy předhistor. II., 142.

Lišíce.

Na návrší vých. nad obcí se zvedajícím stopy příkopů někdejšího hradiště. Lid říká tu „na zámečku".

Při cestě Lukavické soška sv. Jana Nep. na starším barokním podstavci.

Horní Lukavice.

Sedláček Aug., Hrady IX., 179.

Ves a sídlo zemanské, připomínané ve 14. stol., jehož osudy větším dílem upoutány k sousední Dolní Lukavici.

Z TVRZE, která zde stávala nad obytním stavením statku čp. 10 (,,u Milotů“, jinak ,,u Andrlíků") zachovaly se slabé stopy příkopu. Hrabě Jan Rud. Morzin, koupiv statek od Markvarta Jana Lukavského z Reneč, nechal tvrz zpustnouti. Na tvrzišti při hlubším kopání naráží se na zbytky zdí, též vykopány zde kachle, nůžky, hroty šipek a jiné předměty středověké.

Dolní Lukavice.

Schaller J., 1. c. XII. 133. — Sommer J. G., 1. c. VII., 237. — T r a j e r Joh., 1. c. 821. — Sedláček Aug., Hrady, IX., 178.—Matriky od r. 1650, založené Ant. Vojt. Cornelem, knězem řádu sv. Benedikta u sv. Mikuláše v Praze. — Inventář od r. 1679, sepsaný administrátorem a děkanem Přeštickým Vojt. Mat. Šrámem.—Pamětní kniha farní od r. 1825.

V Památkách Archaeol. XI., 180 uvádí se Lukavice jako naleziště náramků z úzkého plechu.

Osada s tvrzí připomíná se již na poč. 13. stol. Až do 15. stol. sídlil zde rod zemanský odtud se píšící, načež se ujali vlastnictví Lukavští z Reneč, kteří zde pobyli až do r. 1596. Z pozdějších držitelů rod hrabat Morzinů, získav některé statky okolní, učinil Dol. Lukavici sídlem panství, jež dnes drží rod hrabat z Schdnbornů.

FARNÍ KOSTEL SV. PETRA A PAVLA (uvádí se r. 1352 mezi farními), stavba orientovaná, skrovných rozměrů. Lod v základech z doby ranní gotiky, k ní přistavěn na místě starého nový větší presbytář hrabětem Ferd. Mat. Morzinem r. 1722.

Zevnějšek stavby prostý, bezslohový. V čele západního průčelí věž s cibulovou, plechem pobitou bání, okna v hořejším patře široká, polokruhem sklenutá. V lodi po dvou oknech segmentových, na severní

straně hrotitý vchod bez profilace. Z presbyteria užšího, s lodí stejně vysokého vystupují po obou stranách čtverhranná ramena se zvláštními vchody, obsahující v hořejších patrech oratoře; chorový závěr polokruhový, třemi segmentovými okny prolomený, po levé straně nízká sakristie, Do předsíně pod věží vedou zvenčí dveře plechem pobité a barokovými růžicemi posázené (podobné též u fary), kobka má křížové klenutí s mohutnými, pětibokými žebry, na místě konsolů prosté vyčnívající desky; odtud polokruhovým obloukem vstup do lodi 11-40 m dlouhé, 8-o m šir., kryté rovným stropem, v západní části lodi kruchta na třech obloucích, podkruchtí kápěmi sklenutá. Oblouk triumfální, přetvořený v poloeli-psový, tvoří vstup do přední části presbytáře v podobě čtverce, nad ním placková klenba, po stranách stlačené oblouky otvírají se do bočních,

Obr. 18. Dolní Lukavice. Kostel sv. Petra a Pavla. Půdorys.

čtverhranných síní hladce křížem sklenutých, z nichž levá slouží za předsíň, pravá za kapli; nad oběma empory, s plochým stropem.

Stěny vnitřku oživují jednoduché pilastry.

Hlavní oltář, prostá baroková architektura z r. 1734 s bezcenným obrazem sv. Petra a Pavla. Podobné jsou bočníoltářes obrazy sv. Valburgy a Rodu Kristova, postavené r. 1745; nad oběma sdružené erby Morzinů a Kolovratů, na levém kopie Madonny Zbraslavské, malovaná na plátně.

Sochy čtyř andělů, v lodi postavených, ze dřeva řezaných, pochodí ze zrušené kaple sv. Kříže nad Chotěšovem.

Tři páry svícnů z mosaze soustruhovaných (výška 0-48 m, 0-45 m a 0-42 ní), ze 17. stol.

Žulový náhrobník 2 m vysoký, 1 -07 m široký, s erbem málo zřetelným (Lukavských z Řeneč) a zlomkem nápisu: .... Bojgfjo

15 . 51 . | fen . pcmbteli . po ^roaíp . lílarítnu . |......i) bolegjjt.. 1 .

g . R . pan . ■ 1.. gc° . bů :

Zvony: i. Průměr o-88 m, výška 0-72 m, ucha pletencem zdobená, pod korunou opis:

Jftmtu 2 3£umtm ® mu a (Hxcr 2 * runo (1410) (jun & opus 2 facíom ® rsí ® per a magistrům 2 Egtbtum a 3R ® nuua | 2 nutfaÍE, na plášti soška Madonny s děckem, držící žezlo, 13 cm vysoká. Při spodním kraji gotická vinutina. Výborná práce lijecká.

2. Průměr o-66 m, výška 0-53 m, ucha pletená, boky hladké, opis ve třech řádkách:

1. Iría 2 buupEÍju 2 ítsirpríju 2 rpcítrpsírfjo 2 osmbrsafřfjo 2 bruljEÍju 2 írrtíu 2 jmurt 2 (medalion)

fy*

Obr. 19. Dolní Lukavice. Zámek.

2.    gest 2 ubtrlan 2 rargmrnu 2 buujtE 2 a 2 matlu 2 bups 2

3.    íjanorj 2 bunroarj 2

3. Průměr 0-47 m, výška 0-35 m, ucha hladká, opis jednořádkový v pásku nahoře cimbuřím, dole visutými liliemi okrášleném: lUÍjamtES / Iucas / marrus / maífjEUS / aur /. Počátek 15. stol.

ZÁMEK na místě bývalé tvrze je budova jednopatrová v jednoduché ale velmi úměrné barokové úpravě, postavená r. 1708 za hraběte Ferdinanda Matěje Morzina. Průčelí prodlužuje se na obou koncích v křídla do parku obrácená, z nichž východní tvoří zámeckou kapli. Střední část průčelí, řadou jónských pilastrů nádherněji zdobená a o patro vyvýšena ve spůsobě risalitu též do zadu vystupujícího, obsahuje podjezd valené sklenutý, z něhož vede po pravé straně široké schodiště do vyšších pater; v prvním poschodí jídelna se stuccovým plafondem, v ní zavěšeno 12 olejových podobizen členů rodu hrabat Schonbornů, z těch nejstarší z pol. 17. st.

ERlGEBAR

"v

rj

honorI sanCtI IoannIs nepoMV Cení a DeVoto

ElVS FAVTORE (1727).

Obr. 20. Dolní Lukavice. Sloup se sochou sv. Pavla.

Nábytek většinou empirový.

K zámku přiléhá rozsáhlý park, založený dle plánů Jana Ferd. Schorá v I. polovici 18. stol. Sochy- v něm stávající, o nichž zmínka v Schallerově Topografii, prací Quitainera a Lazara (Widmanna ?) více se zde spatřují.

Kaple sv. J ana Nep., založená současně se zámkem, dokončená ale a vysvěcená teprve r. 1730, tvoří samostatné, východní křídlo zámku, stejně s ním vysoké a s úpravou ze vnějšku s ním souhlasnou.

Vnitřek prostranné čtvercové síně, výšky prvého patra dosahující, sklenut plackou, v každém nároží dvojice oblých sloupů s korinthskými hlavicemi, okna obyčejného tvaru ve dvou řadách nad sebou hojně osvětlují vzdušnou prostoru, bohatě al fresco vyzdobenou F. Juliem Luxem: Na klenbě v barokové architektuře oslava sv. Jana Nep. skrze Nejsvětější Trojici, na kartuši držené andělem, chronogramm:

*ý * >

■v

I*#

wjjBk

<#

Ve čtyřech cviklech výjevy z legendy svatojanské (hostina u krále, zpověď královnina, výslech před králem a mučenická smrt), na římsové obrubě: F • IVLIVS PlNXIT. Na stěnách erby Morzinů a Kolovratů.

Oltář. Výborná baroková architektura s dvěma páry sloupů a dobrými, ač zašlými obrazy sv. Jana Nep. a sv. Floriana, po stranách sochy sv. Vojtěcha a Václava, nepochybně od Quitainera.

Na stěně virtuosně malovaný, ale velice sešlý olejový obraz 1-04 m vys., 0-82 m široký, sv. Jeroným (po kolena), manýra Brandlova.

Relikviář stříbrný, zlacený, 0-26 m, vysoký, krásně tepaný

barok.

Na návsi sloup iónský na širokém renaissančním podstavci, nad hlavicí sloupu kaplička, v ní soška Krista zbičovaného. Na podstavci

nápis: LÉTA PANE | 1741 • NAKLA | DEM ADAMA | HAWRANKA | KE CTI ACH | WALE BO | ZI POSTA | WENO GEST.

Proti kostelu dobrá socha sv. Jana Nep. s letopočtem 1714.

Na cestě k Horní Lukavici pískovcový, barokový podstavec, se sloupem, na němž v reliefu postava sv. Pavla. (Obr. 20.)

Jiný, podobný podstavec na cestě k Lišicům, na něm novější socha sv. Jana Nep. (v. t.).

vl

h&

.7

/■

Obr. 21. Lužany. Zámek.

Lužany.

Ř i č á k E. V., 1. c. 205. — Sedláček Aug., Hrady IX. 210. — Archiv Lužanský.

Mohyly Lužanské (Pam. arch. XVI., 522), viz Kbely, Vlčí a Zelené.

Statek a ves připomínají se již ve 12. století, r. 1245 byly sídlem Jimrama z Lužan, ve stol. 14. a 15. mnoho držitelů se tu vystřídalo, jelikož byl statek dělen. Z pozdějších majitelů nejdéle pobyli tu Příchovští z Příchovic (od 16. stol. do 1721), po nichž následovaly rody svob. p. z Engelflussu (1721), hrab. Leublfing (1724), Penderrieder v. Adlhaus (1726), Karel Felix hrabě Vršovec (1746); po něm statek v exekuci vydražil Karel Jos. v. Altvater (1754), jehož syn prodal jej opět svob. pánu Linkerovi z Lůtzenwicku (1802). Týž po dvou letech postoupil L. Aug. Gotthelfu Globigovi, jenž je r. 1818 prodal Bedř. hrab. Schónbornovi. Z rodu toho přešel statek na kníž. rod Kinských ze Vchynic (1850) a od těch na Frant. Ringhoffra (1861). — R. 1866 koupila Lužany paní Anna Hlávková; držitelem nynějším jest vrchní stavební rada Dr. Jos. Hlávka.

ZÁMEK. Na místě, kde původně tvrz stávala, vyzdvižen byl na sklonku 16. stol. jednopatrový zámek obdélníkového půdorysu s průčelím o třech renaissančních štítech s trámovou věžicí u prostřed a přístavbou pro kapli, jak dnes ještě v půdorysu ostává. (Vyobrazení jeho od Ant. Sittauera na katastrální mapě z r. 1793 v zámku.)

Při přestavbě zámku nynějším majitelem kámen z nadpraží hlavního vchodu s letopočtem 1583 vyzdvižen a zazděn ve schodišti ze strany zahradní. Na vížce zvonek s legendou: -p SIT NOMEN DOMINI BENEDICTVM A. 1673.

V zahradě při zámku socha Dobrodějky, na jejíž podstavci nápis: V předu:

PlETATlS HVl VS PROPAGAT

OR CARoLVs D

E ALTVATTE R EAM EXS

Na straně zadní, nyní zakryté, četl Jos. Jireček:

Hanč Carolvs Felix

WERSCHOWETZ ILLVSTRI FAMILIA NATVS IN PIE(TA)TIS OPVS LIBER FIERI FECIT (1753)

Tamtéž socha sv. Jana Nep. s nápisem:

IN HONOREM SANCTI IOANIS NEPOMUCENI ILLUSTRIS DOMINA ANNA DE OTENFELD CV RAVIT EXSTRUI I • C- R-V • A A 1739

Na hranicích obce Lužanské a Přeštické u silnice socha s v. J oseta, kterou postaviti dal r. 1714 Lužanský pán Jan Vilém Příchovský z Příchovic. Na podstavci znak Příchovských.

Měčín.

S o m m e r J. G., 1. c. VII., 263. — T r a j e r Joh., 1. c. 220, — Sedláček Aug., Hrady IX., 246.—Eichler J., 1. c.

O velkém stáří osady svědčí nálezy předhistorických předmětů, zejména střepiny hliněných a tuhových nádob, hojně při kopání v místě i okolí se vyskytujících. Dle ústního podání bylo v dobách pradávných pilně v okolí dolováno;

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Přeštický.

pravděpodobnosti této zprávy zdají se nasvědčovati na několika místech ještě se vyskytující skupiny nálevkovitých prohlubin (pastvina „na plachtě", v lese pod Osobovém a ojediněle i jinde).

'ZmiuiTrnf

M,

ÍHÉI

Ir*!

Nálezy v místě a okolí učiněné řídícím učitelem p. A. Šleglem (uložené většinou v téhož sbírkách, částečně v měst. museích, Klatovském a Plzeňském). Ás 5 minut vých. při silnici Nepomucké na obecní pastvině při potůčku pahrby nepravidelné, v nich několik střípků nádob z doby předhistorické.—V místě samém, nejvíce na návrší poblíž kostela a na jihových. svahu četné tuhové střepy. — Při přestavbě stavení čp. 48, nalezeny úlomky kachlů gotických a renaissančních, kosti zvířecí, železné předměty, kahánek hliněný, ďubkované nádoby z 15. a 16. stol. — U Peplů (čp. 45) gotický klíč a groš pražský. — Při stavbě villy dra Bočana, střepy s vlnovkou, rovnými čarami i tuhované, hrdlo úzké nádobky pěkně ornamentované ďubkami, vtlačenou vlnovkou a zoubky, vše z doby již histor. — „Na Plachtách" as 20 min. ssz. od Měčína v hliništi as 6 m hlubokém nádobka hlin. na kruhu pracovaná, kamenem přikrytá (as z 10. stol.). Zde též jámy kruhové s vyhrnutým okrajem v počtu as 50, na jich dně spečená hlína, pod ní vrstva popelnatá. Bez artefaktů. Na poli u samého Měčína na rozcestí k Radkovicům a Skašovu nalezena zajímavá bronzová sponka (obr. 22).

Obr. 22. Měčín. Bronzová sponka (zámeček).

Eichler J. 1. c.: As i/a hod. záp. od místa nalezeny v letech dvacátých min. stol. při orání pražské groše. R. 1810 kopán sklep v M. a tu ve hloubce as 4 loket nalezeny železné ostruhy s dlouhým hrotem a velkou šesticípou hvězdou.

Statek s tvrzí při městečku (již 1413 „oppidum¹¹), od dávných dob příslušný k panství Švihovu a Skály, vyjma doby 15. stol., kdy se zde několik majitelů vj^střídalo. Heralt Kavka z Říčan (na Šivhově) postavil nad Měčínem zámek „Nový Hrad¹⁻, o něm prvá zmínka 1596. V 17. stol. byl Měčín v držení rodu z Klenového a Janovic a spojen s panstvím Žinkovským. Výsady trhové udělil městečku Karel VI. r. 1718.

KOSTEL SV. MIKULÁŠE ve 14. stol. farní (Tomek R. dec. pap. 1352, v lib. visit. 1573 mezi farami katol.), později filiální k Žinkovům. R. 1716 Alžběta hrab. z Klenového při kostele zřídila farní administra-turu, kterou pak Jan Jos. hrab. z Vrtby r. 1749 na faru povýšil.

Stavba orientovaná z lomového kamene, choř gotický, loď, ve zdivu stará, při přestavbě r. 1776 barokisována, r. 1726 přistavěna kaple sv. Jana Nep. a snad též oratoř nad sakristií.

V západním průčelí věž s obyčejným vchodem, barokovými okny a zvonovitou bání. Lod v nárožích kvádry osazená má na každé straně velké, barokově vykrajované okno, presbytář s lodí stejně vysoký, užší, s polygonálním závěrem obstupují v nárožích kvádrové opěráky bez ústupků, na jich pultových stříškách zvětralé lomeničky, okna podélná, jich lomené oblouky překlenuty v polokruhy a ostění přeměněno; z obou boků vystupují do značné šíře pravoúhlé, s chorem a lodí stejně vysoké přístavby barokové: k jihu kaple sv. Jana Nep., k severu sakristie a nad ní oratoř. Nad chórovým závěrem sanktusník s cibulovitou bání. (Obr. 23.)

Obdélníková lod, ve světlosti původně 11-70 m dlouhá, 8-50 m široká, přepažena byla r. 1776 na předsíň s hudební emporou a na Čtver-

■M

M

gv

&

sxjjtf/

jCj

. •»>

t

:- ’

tt&:

B

JK;

r.

>/ t.

f

■ Kgiaf ‘

’ ,XX. ?'i

• ;. ■■

• ?■

Obr. 23. Měčín. Kostel sv. Mikuláše.

p

p

n

v

Yí

/

/A

\

X

i

M

1

pH-j-J

~............:

■

H

í_I

jitlllonj ■ ' ¹-L

Obr. 24. Měčín. Kostel sv. Mikuláše. Půdorys.

covou lod, jejíž kouty vyplněny přizdívkou s podvojnými pilastry, o které opírají se cípy plackové klenby. Oblouk triumfální, polokruhový, boky jeho obloženy pilastry. Užší presbytář obsahuje křížové travée a chorový závěr pěti stranami osmiúhelníka sestrojený, hřbety klenbových kápí vodorovné, žebra klínová jednoduše vykroužená, konsoly jeví pod silnou vrstvou vápna různé tvary květové, listové aneb kružbové, svorníky otlučené zdají se býti hladké. Po pravé straně baroková kaple sv. Jana Nep., hladce křížem sklenutá, na epištolní straně chorového závěru výklenek sedilia 1-20 m široký, sklenutý lomeným obloukem, profilovaný

dvěma výžlabky. (Obr. 25) Po levé straně prostý vchod do sakristie valené sklenuté, nad ním polokruhový otvor na oratoř.

tli,

li

Hlavní oltář, dobrá, výstředně baroková architektura s vlnitým oblamo-vaným kládím, na něm slabý, přemalovaný obraz sv. Mikuláše, ve štítu erb hrabat z Vrtby, po stranách sochy sv. Jana Křt. a Jana Evang. Stavba oltáře i skulptury jeví velkou příbuznost s malými oltáři jesuit, kostela v Klatovech. Polovice XVIII. stol.

Ostatní oltáře i kazatelna jsou méně cenné barokové práce.

Kalich stříbrný, kupa (průměr 19 cm) s košem výborné tepané práce (bez značky), na nodu tři štítky, na nich rytý znak hrabat Sporků, letopočet 1719 a písmeny

k-

A' 2.0 m.

Obr. 25. Méčín. Kostel sv. Mikuláše. Sedile.

I-R-C-D SPORK

, noha pozdější.

Sedm párů barokových, cínových svícnů ve čtyřech variantech s letopočty 1731, 1733 a různými počátečnými písmeny znamenané (ECCL • CONV — CAP • INFIR — C • A • P • BI • K — FE • A -ZT • P • VVG).

Dva páry barokových svícnů trojnohých z konce 17. stol. Monstrance baroková běžného tvaru z 18. stol.

Zvony: 1. Výška o-66 m, průměr o-88 m. 2. Výška 0-54 m, průměr 072, oba přelity byly Juránkem a Pernerem v Plzni r. 1879.

3.    Z r. 1839, na plášti medalion zvonaře se jménem IOHANN ADAL : PERNER IN BVDWEIS.

4.    Výška 0-25m, průměr 0-30m, při koruně opis: ane 3 ntarta 3 gracta 3 plena 3 bominns lS9tt x (1492).

V archivu farním: 1. Matricula Nova baptisatorum in par. eccl.

S. Nicolai in Oppido Miedczin sub P. Mart. Fr. Luniaczek Eccl. loci curato. Od r. 1777. 2. Matricula Eccl. Mieczinensis S. Nicolai inchoata 1758 sub curato Floriano Thoma Schinka. 3. Liber I. Decretorum etc. ab Anno Dom. MDCCLXXIII. 4. Liber II. decretorum. z téhož roku. 4. Liber

III. continens Memorabilia ad beneficium curatum Mieczinense (dle zápisek Jak. Dan. Zachystala, prvního administrátora a Flor. Tom. Schinky prv. faráře 1773.) (Obsahuje inventář z r. 1719.) 5. Liber concionum etc. 1773 (zmínka o vsi Hradišti na Holém vrchu, zašlé koncem 18. stol.). V obecním úřadě: Privilegium Karla VI., něm. na pergameně, s visutou pečetí, kterýmž uděluje městečku Měčínu týdenní trh a tři trhy výroční. Dat. v Laxenburgu 19. 5. 1718. Jiné Josefa II. z r. 1786/ konfirmace privileje předešlé, kniha o 11 listech perg. s visutou pečetí.

ZÁMEK, původně dvoupatrový vystavěný na místě starší tvrze (z ní zbytky nepatrné ve sklepení přízemním na západ, konci); snesením vrchního patra po posledním požáru přeměněn v obyčejné, slohuprázdné obydělné stavení.

Merklín.

S c h a 11 e r J., 1. c. XII., 122. — SommerJ. G., 1. c. VII., 254. — Watterich, Bad (1844) 11. — T r a j e r J., 1. c. 822. — Eichler J., 1. c. — Sedláček A., Hrady IX., 187. — Žák J., 1. c. — Dr. Píč J. L., 1. c.

Mohyly a jámy kulturní.

1.    Jižně od obce v panském lese ,,Chobotě", as 120 kroků od silnice na západ dvě poškozené mohyly.

2.    Nedaleko odtud k jihu v lese „Malá 1 e č“ u hranic obec. lesa Ptenin-ského, as 100 kroků vých. od silnice jedna mohyla 1/5 m vys.

3.    As 2 km záp. od Merklína v úžlabí poblíž hostince „na radosti" pod skelnou hutí 2 mohylky uprostřed rýžových sejpů.

4.    V lese „na Držale" nedaleko Merklínské pohodnice dvě mohyly.

5.    V sousedním panském lese „Radlici" deset m o h y 1 e k. Tyto dvě posléz uvedené skupiny mohyl (4. a 5.) rozkládají se již v obvodu obce Soběkurské.

6.    Na farském poli u sv. Gottharda byl v letech dvacátých min. stol. nalezen zbytek bronz, ornam. nádoby. Na dolení části pole toho a též na poli „psovodně" u Bijadel (v. t.) objeveny as r. 1865 ovální jámy 07 m hluboké, pečlivě v hlíně vyhlazené, o průměru 075—1 m.

7.    Při upravování hlavní ulice k Zeměticům vedoucí (as r. 1853) přišlo se na žároviště, v nichž nalezeny věci kovové.

Merklín jako městečko, připomíná se v rejstř. bern. r. 1379 (oppidum Nie-pronis et Bohuslai); při něm ode dávna tvrz, sídlo ryt. rodu odtud se píšícího. Na sklonku 15. stol. nabyli statku Chřínovští a po nich od r. 1595 seděli tu Ričanští do r. 1623. Rychle za sebou vystřídali se tu pak rodové z Klenového, Grefenburka, Berchtoldů z Uherčic, Novohradských z Kolovrat a Convayů z Waterfortu. R. 1728 koupil Merklín hrabě Ferdinand Frant. Morzin a připojil k němu Ptenín a Ježovy. Dědictvím přešel M. na Krakovské z Kolovrat a z nich na hr. Pálffy.

KOSTEL SV. MIKULÁŠE (farní již ve 14. stol.), slohu prázdná budova, orientovaná, vystavěná po požáru městečka r. 1817, při čemž použito staršího zdivá chrámové stavby, provedené r. 1690 za hrab. Frant. Zd. Kolovrata Novohradského.

Lod obdélníková má v jihozápadním nároží věž s jehlanovou střechou, jednoduché, pilastry členěné průčelí, v němž hlavní vchod, nad průčelím

přímočarý štít. Okna v lodi segmentová. Z podélných stran užšího, s lodí stejně vysokého presbyteria vystupují příčná ramena sakristie s oratoří a kaple. V závěru chórovém podélná okna s polokruhovým zaklenutím.

Vnitřek lodi rozdělen pilastry a klenbovými pásy na tři kápěmi sklenutá pole, při západním konci zděná empora na třech obloucích; oblouk triumfální úzký, polokruhový, presbytář s trojbokým závěrem, valené sklenutý, v právo široký oblouk otvírá se do kaple, eliptickou kopulí sklenuté, kdež oltář s barokovým tabernaklem, nad ním obstojně řezaná skupina Nejsv. Trojice v životní velikosti z r. 1669 (oltář přenesen ze zámecké kaple).

Na hlavním slohu prázdném oltáři s barokovými sochami sv. Petra a Pavla velký obraz s v. Mikuláše, mládež k zbožnosti nabáda-jícího patří k nej lepším pracím prvého ředitele malířské akademie Pražské Josefa Berglera. V kapli dřevěná socha Madonny s Ježíškem, 1-50 m vysoká, s novou nepěknou polychromu, dobrá řezba z počátku 16. st.

Zvony (ve věži 4 a sanktusník) vesměs přelité r. 1817 Karlem Bellmannem v Praze.

Svícny mosazné, 54 cm a 31 cm vysoké, soustruhované, ze 17. stol. Před kostelem kamenné sochy v životní velikosti: sv. Florian a sv. Noth-burga, na podstavci obou erb hrabat Morzinů a letopočet 1765; při silnici Ptenínské u města socha sv. Gotharda s týmž letopočtem. Sochy ty, obstojné hodnoty, jakož i socha sv. Judy Tadeáše nad Ptenínem stávaly původně na zdi při panském dvoře Merklínském.

Na náměstí kamenná socha sv. Mikuláše v položivotní velikosti, na podstavci chronogramm;

LaVDetVr IesVs ChrIstVs Is LIberator In žeternVM

Zámek, r. 1824—5 v nynější podobu přestavěný, jest jednopatrová budova pod taškovým krytem, slohově nezajímavá.

Na radnici: Dvě mosazná pečetidla; větší 4-5 cm v průměru, s opisem * SIGILLVM * CIVITATIS * MERKLINENSIS a letop. 1622; menší, v prům. 3 cm má v opisu: SIGILLVM ■ CIVITATIS ■ MERKLENSIS. Letop. 1622. Ve středu pečetidel městský znak: štít na přič dělený, spodní pole ornamentované, v hořením paví péra. Majestát na per-gameně, něm. s visutou pečetí z r. 1695 (konfirmace privilegia na trhy týdenní a nadání tří nových trhů výročních), listina z r. 1773 (opis privilegia krále Jiřího z r. 1465 na trh týdenní), městská kniha (Marckbuch) z r. 1713—1847, knihy cechu ševcovského a krejčovského z r. 1707, o p i s y z 18. stol. starších cechov. artikulů.

Starý archiv městský vyhořel dne 14. května 1681.

Na faře Pamětní kniha z r. 1727 a matriky z let 1655, 1698 a 1736.

Milec.

T r a j e r J., 1. c. 224.

Ves kláštera Nepomuckého, po jehož ztroskotání připadla Zelené Hoře.

KOSTEL SV. PETRA A PAVLA (filiální), ve 14. stol. farní, baroková budova orientovaná, vystavěná v nynější podobě r. 1764.

Obr. 26 Mileč. Kostel sv. Petra a Pavla.

V čele západního průčelí věž k levé straně lodi posunutá, okna-ve dvou řadách nad sebou, nová, plechem pobitá jehlanová střecha (před tím cibulová báň dobře s celkem sharmonisovaná). Pod věží hlavní vchod sklenutý poloelipsou, nad ním římsa s nevkusnými, nově přidělanými volutovými ozdobami.

Obdélníková lod, presbytář polokruhem uzavřený a boční kaple s polygonálními závěry tvoří v základě kříž; části ty dosahují všude stejné výše a jsou kryty mansardovou, nad východní polovicí prejzovou, nad lodí taškovou střechou; okna v lodi segmentová, ve východní části podélná, zakončená polokruhy, stěny oživeny jednoduchými pilastry a lesenami, nad chórovým závěrem cibulový sanktusník. V koutech mezi kaplemi a presbytářem nízké síňky sakristie a oratoře.

Lod, ve světlosti 17-52 m dlouhá, 7-10 m široká, s valeným, oken⁻nimi výseky prostoupeným klenutím, osvětlena jest na každé straně třemi segmentovými okny; stěny rozvrženy pilastry na čtyři pole, z nichž západní zaujímá kruchta s barokovou balustrovou poprsní, spočívající

1.......

ji

-Ví⁰ r i² i*: ia i° 1" i*

Obr. 27. Mileč. Kostel sv. Petra a Pavla. Půdorys

na eliptickém pásu, východní pak plně prolomenými oblouky otvírá se do kaplí 4-80 m širokých, třemi stranami osmiúhelníka uzavřených a sklenutých valenými a lunetovými klenbičkami. Závěry kaplí mají od sebe světlou vzdálenost 18-54 metrů.

Oblouk triumfální, polokruhový, otvírá se do užšího a nižšího presbytáře 6-34 m dlouhého, polokruhem uzavřeného a klenutého po způsobu bočních kaplí; na každé straně široké, tesanou římsou a venýři obložené dveře vedou do nižších, klášterním klenutím opatřených vedlejších síní. Nad obloukem triumfálním malovaný erb Martinický.

Hlavní oltář a oba boční v kaplích jsou dobré barokové architektury z dílny klatovského truhláře Fliegla z polovice 18. stol.; na nich dobře řezané sochy: na hlavním sousoší Nejsvětější Trojice, sv. Dominik a sv. Volfgang, na bočních sv. Vojtěch a Jan Nep., sv. Václav a Florian.

ti

•s

v*

fi

t±

s.

ppi

ssr __

kl?

Obr. 28. Mileč. [Socha P. Marie

Obr. 29. Mileč. Socha sv. Barbory.

Sochy P. Marie a sv. Barbory, postavené na bočních oltářích, 0-97 m vysoké (zlacená roucha a polychromie pleťových částí obnovená) jsou dobré gotické řezby ze 16. stol. (Obr. 28, a 29.)

Za oltářem pohozena ve dřevě řezaná, vetchá soška sv. Pavla, o-8o m vysoká, ze 16. stol.

Cínové barokové svícny, kandelábrové (2 páry), 0-475 m vys., znamenány jsou:

Co

Os

cd

Na jiných dvou letopočet 1698. Vedle těch ještě dva a dva páry jiných s různou ornamentikou na podstavcích.

Zvony: 1. Přelit byl r. 1890 u Vojtěcha Samassi v Lublani.

2. Průměr o-8o m, výška 0-67 m, opis jednořádkový mez¹’ dvěma ornamentálními lištami, z nichž spodní ověšena střídavě akanty a lodyhovou arabeskou :

+ «r a fVLMIne et granDIne protege nos saLVator

ET PROTECTOR NOSTER ® (1712).

Na plášti reliefy: Maria Immac. mezi sv. Michalem arch. a Gabrielem, sv. Anna, Vojtěch, Barbora, Jan Nep., Augustin a Jan Křt. a torem orámovaný nápis:

DWOGI CTI HODNI A WISOCE VCENI PAN AVGVSTIN IAN WRABEC DE KAN NEPOMVCKI KE CZTI SLA WGE BOZI NEPOSKWRNIENE MA RIE PANNI S • MICHALA ARCHANGE LA A GINICH S • S • PATRONVW SWICH ZWON TENTO SLITI DAL WKLAT TOWECH

Na jiném místě medalion zvonařův se jménem IOANNES PRICQVEY. Na kůru český kancionál z r. 1712, tištěný u Kar. Jos. Geřábka v Praze. —

Nedanice.

Druhdy zvláštní statek s tvrzi, jejíž stopy hledati sluší v trati zv. čidla" vých. od vsi.

Jižně od Nedanic mezi vrchy Ptínem a Haškovcem městiště zašlé osady T u k 1 e k (Stará pozem. kniha Poříčská, zápis z r. 1771 ,,na Tukleczich"; Emlerův bern. rejstřík z r. 1379, str. 16 mylně klade ji do okolí Milence u Nýřska).

Nedaničky (Nedanice Malé).

Na samcm vrcholu ,,Hůrky" nade vsí je dle sdělení p. říd. učitele A. Šlegla z Měčína m o h v 1 a.

Nepomuk (Pomuk, Nepomuky).

S o m m e r J. G., 1. c. VII., 31. — P a m. Arch.

Schaller J., 1. c. XII., 150.

XI., 419. — E i c h 1 e r J., rkp. 1. c. — Voříšek Rom., rkp. 1. c. — Archiv městský.

Město vzniklo pod záštitou kláštera Pomuckého a mělo již ve 14. stol. svůj farní kostel, k němuž právo podací vykonávali opatové. Po zkáze kláštera podřízeno bylo městečko pánům na Zelené Hoře, jimiž byli od druhé polovice 15. stol. Šternberkové. Zdeněk ze Šternberka udělil osadníkům právo statky svobodně vlád-nouti a vymohl městečku výroční trh (1465). Iv následujících dobách nepřestával rod pánů ze Šternberka městu jiných výsad a dobrodiní činiti. Majestátem z r. 1750 povýšen Nepomuk na město a dovoleno jemu, aby sobě erb přidáním obrazu sv. Jana Nep. polepšil. V původním erbu spatřuje se v modrém poli stříbrný kostel s věží a vchodem, v němž obraz Panny Marie (znak Kláštera)

Pečetidla: 1. Stříbrné s rukojetí skládací, kolem erbu města opis: SIGILVM CIWITATIS -NEPOMVK ^ 1560 ^

2. Mosazné s opisem kolem erbu (v němž již obraz sv. Jana Nep.): PECET 9|é MĚSTA 9|ě NEPOMVK 9jě 1719 ^

Jiná pečeť města z r. 1560 měla opis: Sigillum oppidi Nepomuk 1413 reparátům 1560.

V archivu městském chovají se následující majestáty, privilegia a listiny:

1.    Originál listu na papíře, pečeť utržena, latin.,

Jiří kr. Č. udílí městečku majestát na výroční trh.

Dat. v Praze 22. února 1465.

2.    Majestát krále Jiřího, latin, na papíře s visutou pečetí jen částečně zachovanou, kterým obyvatelům městečka povoluje, aby statky a zboží své mohli svobodně prodávati, darovati a odkazovati. Dat. 30. máje 1465.

3.    Vidimus tohoto listu od purkm. a rady m. Klatov z r. 1541, na papíře; pečeť utržena, a jiný starý opis privilegia toho.

íCsJPGr

My,

,©■

V-

o-

ilQ

a;

Obr. 30. Nepomuk. Starší pečeť města z r. 1560.

4. Orig. české listiny pergamenové s třemi vis. pečeťmi (utrženými); Zdeněk ze Šternberka a synové jeho Jaroslav a Jan udílejí obyvatelům městečka Nepomuku privilej svobodné vůle nad majetkem Dat. na Zel. Hoře, ve čtvrtek po přenes, sv. Václava 1466.

5.    Listina perg., česká (vis. pečeť utržena) Zdeslava ze Šternb., obsahu jako č. 4. Dat. na Zel. Hoře 1479 v úterý před naroz. sv. Jana Křtitele. Vidimus této listiny z rady a pod pečetí kr. města Klatov na archu papíru z r. 1600.

6.    Jaroslav ze Šternb. perg. lístkem českým z r. 1483 dává povolení faráři Václavovi z Nep. zříditi rybník na jeho louce (bez pečetě).

7.    Jaroslav ze Šternb. perg. listem českým zapisuje louku pod novým mlýnem, z r. 1492 (pečeť utržena).

8.    Albrecht ze Šternb. listem perg., českým (pečeť utržena) z r. 1514 prodává obci Nepomucké některé dědiny.

9.    Týž Albrecht ze Šternb. perg. listem českým prodává obci Nepom. dvůr Bořek r. 1527 (s vis. pečetí).

10. Adam ze Šternb. na Konopišti perg. listem českým (pečeť utržena) z r. 1540 potvrzuje a rozmnožuje svobody dříve udělené.

11.    Antonín arcibiskup Pražský potvrzuje Nepomuckým nadání k špitálu, jež učinil Ladislav ze Šternb. listem českým z r. 1566.

12.    List Rudolfa II., český na papíře (porušený s pečetí utrženou) z r. 15 . . konfirmace privilegií dříve daných.

Obr. 31. Nepomuk. Náměstí a kostel sv. Jana Nep.

I

í»;«

* m

I rwi

. Pte: ::

1-

sál!

-i

13.    List perg., český, s vis. pečetí Adama ze Šternb. z r. 1606, jímž uděluje Nepomuckým právo vaření piv pšeničných i ječných za jisté platy.

14.    Frant. Kar. Matyáš ze Šternb. perg. listem českým potvrzuje Nepomuckým výsady; dat. na Horažďovicích 26. července 1634.

15.    List Jaroši. Bořity z Martinic, perg. český, konfirmace privilegií předešlých. Dat. v Praze 1638; pečeť utržena.

16.    List perg., český, s visutou pečetí Frant. Mat. Karla ze Šternb. z r. 1638, konfirmace starých výsad.

17.    Majestát Ferdinanda III. o osmi listech perg., s visutou pečetí, datovaný v Řezně 29. listop. 1653, potvrzuje majestáty Rudolfa II. z r. 1580 a Frant. Mat. Karla ze Šternb. z r. 1638 a udílí právo na nový jarmark.

18.    Majestát Leopolda I., český, na pergamenu s pečetí zachovanou, jímž uděluje se nový jarmark a téhodní trh. Dat. ve Vídni 23. dub. 1672.

19.    Václava Vojtěcha hr. ze Šternberka výsada na devíti perg. listech s’visutou pečetí, česká, z r. 1680, potvrzuje stará práva.

20.    Tři listy zachovací (německý města Krumlova z r. 1655, cechmistrů krejčovských v Bechyni z r. 1690 a obce Kasejovic Janu Blahoslavovi z r. 1627).

21.    Obec Nepomucká listem perg., českým pod pečetí svou vydává pořádek cechmistrům řemesel tkalcovského a mezulanického. Dat. r. 1698.

22.    Majestát Karla VI., český, kniha o 56 perg. listech s vis. pečetí, dat. ve Vídni 26. srpna 1730, povyšuje obec na město, polepšuje její pečeť a potvrzuje všecky předcházející výsady.

23.    Majestát Marie Terezie český o 10 listech perg., dat. ve Vídni 3. července 1747, potvrzuje dosavadní privilegia v regestech uváděná.

24.    Majestát Josefa II. ze dne 15. července 1783, německý na pergam., konfirmuje výsady předešlé.

25.    Majestát cis. Františka z r. 1795, německý na pergameně.

Knihy: zápisná o při ímání sousedů do obce z r. 1637, pamětní aneb manuální z r. 1685 v pěkné vazbě s pukly.

DĚKANSKY KOSTEL SV. JAKUBA.

J. E. V o c e 1, Mittheil. d. k. k. Centr. Com. 1859, 212. — Mikovec Ferd.

B., Starožitnosti II., 79. — Neuwirth Jos. Dr., Geschichte d. bild. Kunst in Bohmen I., 512.

Lumír 1857, 763.

Tra jer J., 1. c. 221, 1015.

Matriky zr. 1740 (výtah ze starých matrik, které shořely, počíná rokem 1710), kniha pamětní zr. 1705.

Původ kostela není daleký doby založení kláštera Pomuckého (1142, dle jiných 1153), ač teprve r. 1334 vyskytuje se jméno prvního známého faráře v Nepomuku. Kostel, původně románský a skrovných rozměrů, přestavbou a rozšířením v době gotiky přeměněn byl na trojlodní basiliku s vysokým a dlouhým východním chorem.¹) R. 1630 povýšen byl za děkanský. Dekretem Josefínským kostel r. 1786 zavřen a děkanství přeloženo ku kostelu sv. Jana ve městě. Na to kostel, jejž koupí získali právováreční měšťané, sloužil až do r. 1857 za sýpku. Opuštěné svatyně ujali se někteří dobrodincové, v jichž čele byl Tomáš šlechtic z Putzlacherů a patronátní úřad Zelenohorský; působením jich provedeny na kostele do r. 1859 rozsáhlé opravy, které ale při vší chvály hodné snaze nedovedly stavbě vrátiti ráz původnosti a mnohý cenný detail opět zakryly aneb znešvařily. R. 1860 byl opravený takto kostel službám božím navrácen.

Chrám zvedá se na hraženém, k západu příkře spadajícím návrší, při němž až do nedávná byl hřbitov. Hradební zeď sesilují četné, obnovené opěráky a na západním konci dvě bašty: nárožní polokruhová, druhá čtverhranná, druhdy za kostnici užívaná, čemuž nasvědčují dosud trosky

Obr. 32. Nepomuk. Kostel sv. Jakuba (strana jižní).

vchodu, opatřeného na vnější straně cihlovým štítem, v jehož poli v kameně rytý nápis:

AMEN AMEN DIČO TIBI NISI QVIS RENATVS FVERIT EX AQVA ET SPIRITV SANCTO NON POTEST INTROIRE IN REGNVM DEI • IOAN

pod ním J K leb a hnáty s písmeny NCKDN.

1677, nad ním symbol naděje se jménem MRA (Maria),

Stavba orientovaná, provedená z lomového kamene, omítnutá, skládá se z trojlodní síně a presbytáře se závěrem polygonálním, k jehož severnímu boku po celé délce přilehá sakristie a nad ní oratoř. Všecky tyto části sahají do stejné výše. Z taškového krytu nad chorem ční nový jehlanový sanktusník.

V západním průčelí obráží se hlavní lod chrámová šíří zdivá mezi dvěma vyššími opěrnými pilíři, nad něž vystupuje vysoký, zděný, kamenným křížem zakončený štít, prolomený kruhovým oknem. Hlavní

r

H

■

H

n»i

w

.

V

4.

F’’

■

w/

x~.

Xn»

K

i

\

J

i. ■

w

'■

r

/£

\

mmmm

w

t

'

s

*

yu

X

/\

n

Lli

X

S

S,

m

■

li

i

■

m

%}

il

IH

li

%

H

%

S&.

L

\

lí

:F

%

f\

%

■

\,

■f>

■/

A’

%

1

| ■ '° ' '* '* '⁴ |⁵

b

? * »⁹ r

i»

jSOrvvx

A Él

Í\

JI

f\

Obr. 34. Nepomuk. Kostel sv. Jakuba Podélný řez.

//

=f

^r=

ěes

■m'4.

ZE

15

portál, jakož i široké, lomeným obloukem sklenuté okno nad ním s bohatou, avšak nesprávně rýsovanou profilací ostění jeví se býti dílem poslední opravy. Boční lodě, nižší, prolomeny jsou v čelech menším hrotitým oknem a oživeny v nárožích jednoduchým opěrákem, postaveným ve směru hlavní osy.

Podélné strany lodí bočních, třemi okenními osami na tolikéž polí rozdělené, v každém poli hrotité okno mezi dvěma opěráky o jednom ústupku, na každé straně uprostřed nový portál; pultové střechy opírají se o zdivo lodě hlavní, členěné týmž počtem opěr a hrotitých oken. Sokl, zdivu i opěrákům společný, v původní podobě neúplně zachovaný, běží bez přerušení až k presbytáři, v jehož zdivu se ztrácí.

-.1

v.

! r~

Cppí:\:; ýiiiiiimg^'

W__■iiiiS

I!

■t

Presbytář s osou k pravé straně odchýlenou, dle šetření, konaného prof. Vocelem při opravě mezi léty 1857—59, jeví se býti ve spodní části až po kordonovou římsu zbytkem původního románského kostela, jehož strany dosahovaly až k prvnímu opěrnému pilíři po-lygonálního závěru.

Obr. 35. Kostel sv. Jakuba. Románský portál.

na

Na straně jižní románský portálek s oblým sloupkem na patce v podobě obráceného echinu; archivolta z talířovité hlavice vystupující uzavírá tympanon, zdobený vypouklým, plochým křížem, jemuž po stranách mělké, kruhovité prohlubně, kdysi snad malbou neb reliéfním obrazem vyplněné. (Obr. 35.) Opěrné pilíře (z nichž onen při románském portálku se starým zdivém organicky spojen není) mají dva ústupky (spodním probíhá kordonová římsa), patu přizdívkou sesílenou a vrcholy novými nevkusnými pultovými deskami kryté. Zvláště význačný jsou opěrných pilířích chórových malé, hrotitými oblouky překlenuté průchody ve výši kordonové římsy založené.

Vnitřek. Síň chrámová, ve světlosti průměrem 16-33 m široká, 18-o m dlouhá, rozvržena jest dvěma páry čtyřbokých pilířů na lod hlavní

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Přeštický.

7-86 m širokou a dvě nižší, bezmála stejně široké lodě boční, každá o třech křížových polích s žebry, jež v lodi hlavní spočívají na plochých ležinách a zde na nějakou později vykonanou přeměnu klenby poukazovati se zdají. Západní travée hlavní lodi zastaveno jest kruchtou při poslední opravě nově založenou. Arkády tupě lomené, na hranách ubrané vyvinují se bezprostředně z lícních ploch pilířů, sesílených na straně do boční lodě obrácené čtverhrannou příporou; žebra na těchto příporách nasazená, opřena jsou na místě kon-solů krátkými, oblými dříky. Nad arkádami v lodi hlavní založena jest římsa, nad ní v každém poli neveliké, hrotité okno bez kružby; též v lodích bočních běží pod nástěnnými oblouky nad portálem oblomená, v čelech v přízední pás převedená římsa, nad ní v jednotlivých polích hrotité okno. Na jižní zdi pět erbů neuměle malovaných podle zbytků při poslední opravě tu i jinde na spodní omítce objevených heraldických a figurálních maleb.

Pf

Smi'in

...................

"N; 7

ggí

..:

s’

S2

v. - i

*3)

|.

f*

r;;fcř>^v' ^h|

IK!.% ar®¹

Obr. 36. Nepomuk. Kostel sv. Jakuba. Epitaf Jaroslava ze Šternberka.

Oblouk triumfální (6o°) bez trnože a římsy, na hranách otupený otvírá se do nižšího, s hlavní lodí stejně širokého a 14-70^ dlouhého presbytáře, obsahujícího dvě křížová travée a chorový, sedmi stranami dvanáctiúhelníka vytvořený závěr paprskovitě sklenutý. Mohutná žebra chorového závěru mají tvar proláklých klínů, v předních travée jsou však žebra tak jako v lodi šťavnatě profilována oblounem s čelným páskem; tři svorníky jsou hladké. Žebra vyrůstají z útlých konsolků, zdobených třemi kružbovými jeptiškami, pod nimi oblé přípory prodlužují se až k okenním splávkům, kdež trojím vykrou-žením se vytrácejí. Zajímavé jsou oba mohutné konsoly na podélných stranách, tvořící v podstatě pod pětilaločnou římsou svaz pěti silných a tolikéž útlejších prutů podlomených a dole spjatých obroučkem, pod nímž krátký, oblý dřík s kulovitým závěsem. Konsoly tyto jsou tvarem velmi podobny konsolům, jakéž v blízkém klášteře jako zbytky tamního

chrámu se zachovaly (srovnej obr. 16). Okna hrotitá, bez kružeb, původně as ve všech polích dvojdílná, vyzdobena byla v ostění vnitřním dvojí řadou ostře vykrajovaných trojlistů a hvězdic z pálené hlíny, bílých v šedém poli. Zbytek této účinné dekorace spatřuje se v jediném okně nad severním portálkem, byly však podobné okrasy shledány i v oknech lodi. Ze dvou velkých portálů s moderní gotickou profilací ostění, osazených kraby a křížovou kytkou, tvoří pravý vnitřní dekoraci románského portálku výše jmenovaného, levý pak vede do sakristie;’ před ním spatřuje se nižší hrotitý portál, starý, jehož hladce skrojené ostění přidělaným maltovým profilováním je zakryto. Okna nad těmito portály, dříve volná, otevírají se nyní do oratoře, která i se sakristií v přízemí jest dílem z doby poslední opravy na místě odbourané staré sakristie.

Hlavní oltář a oba boční jsou díla moderní gotiky; oltářní obrazy na nich maloval Vil. Kandler r. 1859.

Nová je též gotická kazatelna.

Křtitelnice hladká, cínová, na třech nohách s maskarony a drápy, zvonovitá nádoba hladká, výška i s nohami 0-82 m.

Lampa na věčné světlo, těžkého barokového tvaru s appliko-vanými kartušemi a listovými uchy. 18. stol.

K a s u 1 e z karmazínové, květované látky, na ní dva vyšité, sdružené erby, levý Šternberský, pravý Schwarzenberský pod nimi letopočet 1722.

Pluviál a kasule z červeného sametu, zlatém skvostně vyšívané, na pluviálu znaky Kinských a Colloredo-Mansfeldů, z r. 1829.

Náhrobníky. V choru mramorový epitaf Ladislava ze Šternberka (obr. 36.), až po římsu 3-60 m vys., šířka v plintech 1-86 m, na podstavci erb Lokšanský, na hlavní desce klečící postava ve zbroji před křížem, na jehož podstavci erb Šternberský; v hořejší, volutami orámované desce nápis:

LETHA • M • D • LXVI • W NEDIELI ■ SEDMEHO DNE • MIESIICZE • CZIERWENCZE • VMRZEL -GEST • MEZII • SIIDMAV • A OSMAV HODINV • NA PVOL WORLOGII ■ VROZENU PAN ■ PAN -LACZLAW • Z SSTERNBERGKA • A NA ZELENE • HORZE ■ A • PLANCZII • GEHO MILOSTI : ARCZIIKNIIZETE FERDIINANDA RADDA • A KOMORNÍIK • PAN BVOH RACZ ■ MILOSTIV/ • BITII ■ DVSSI • GEHO

V hradební zdi hřbitovní žulové náhrobníky, vyzdvižené při opravě chrámové:

2. Franc lscus seifridus hoc

I. in cinerem corpus collapsum Pánek . . . Hic cinis ex Io us fur'get in a . .. poli qvi. ... Nepomuc animarum Pastor A 1728 usque A 1763 Da requiem cineri Lector ami. .

SVB MARMORE PUTRET HUJAS D RECTOR (MERI) MVLT: EGENS VIR PIVS ET • IS PATIENS FIDELIS IN OMNI CREDO QVOD STERNA PÁCE QVIESCIT AMEN

teMpore beLLona GaLI TRANSIVIt : IN 7EDES Xlmo IUNII

3.    Pískovcový s erbem a opisem, z něhož čisti možno pouze: ititE-

ftjcje Bimra BmrjU nropm; pan í$)atjíara ...

Voříšek připisuje náhrobek ten Václavu Žišovskému z Udimě, jenž r. 1592 byl již mrtev.

4.    Pískovcový s erbem z části jen zachovaným, nápis setřený.

5.    Žulový s kalichem a nápisem:

HIC IACET IN TVMBA AVGVSTINI PASSERIS VMBRA QVI NEPOMVCENVS MVNE RE PASTOR ERAT A XXVIII OBUT 29 MAY MDCCXXVIII

V kostele kamenný pomník Gustava šl. z Putzlacheru (syna dobrodince chrámu Tomáše šl. z Putzlacheru) od A. Wilda v Praze z r. 1860.

Věž čtverhranná, v ose chrámové před presbytářem stojící, běžná baroková stavba s cibulovou bání, nárožními pilastry na dvě patra dělená, z r. 1788 (Eichler) (obr. 32.). V ní visí zvony:

1. Výška 1-05 m, průměr 1-40 m. Ucha v podobě vousáčů, nahoře pod anthemiovým páskem opis:    DURCH DAS FEUER BIN ICH GE-

FLOSSEN IOHANN GEORG KOHNER HAT MÍCH GEGOSSEN IN DER KONIGLICHEN STADT PRAG, pod ním festony.

Na plášti obrazy sv. Jakuba, Jana Nep. a Vojtěcha s podpisem:

s-nepoMVCene s • IaCobe S-aDaLberte i OPES FERTE.

a nápis:

PRIOR CAMPANA ANTIQVA

PONDERANS 24 CENTENARIOS 74 <U. AB AO 1500 USQVE AD ANNUM 1753 SONANDO DVRAVIT H7EC RUPTA DENUO PRAG/E AO 1756 TRANSFUSA IN EODEM PONDERE, TVNC DOMINANTĚ

ILLUSTRISSIMA MARIA DOMINICA NATA COMITISSA A MARTI NITZ ET DECANO LOCI IOANNE PÁNEK PRESBYTERO ECCLESIASTICO P* T- EXISTENTE

Při dolejším kraji rocailový pás.

2. Výška o-67, průměr o-8o m- Kolem koruny vlys, sestavený z alegorických figurek. Na plášti Ukřižovaný a nápis:

Chwaltez Pana Boha Wssyckni Swati geho Nebo on sprawedliwy gest Pan na wssech cestách swy

CH A SWATY WE WSSECH SKVTCYCH swych Léta Panie i585 —

Na jiném místě nezřetelný otisk medalionu s hlavičkou.

Při dolejším kraji vyryto:

Tento zwon Slyt gest w miestie Rokyczanech skrze Iana Makala

3.    Ulil Jan V. Perner v Č. Budějovicích za děkana Fr. Boubela.

4.    Z doby nej novější.

KOSTEL SV. JANA.

T r a j e r J., 1. c. 222.

Založený r. 1639 jako kostel sv. Janu Křt. zasvěcený (dle podání na místě rodného domku Jana z Pomuku) Frant. Matějem hr. Šternberkem. Nynější stavba provedena za Adolfa hraběte z Martinic mezi lety 1734—38 a kostel zasvěcen sv. Janu Nep. a Janu Křt.

Stavba baroková s chorem k severu obráceným, centrálního uspořádání. Jméno stavitele nepovědomé.

Jižní, do ulice hledící průčelí tvoří mírně vystupující risalit, členěný čtyřmi pilastry, nad římsou zvedá se štít volutami opřený a též dvěma páry pilastrů oživený, v něm výklenek s pískovcovou sochou sv. Jana Křt. Hlavní portál renaissanční, z prvotní stavby chrámové pocházející, s otevřeným štítem, v jehož poli erb Martinický s hvězdou Šternberskou, na architravu deska s nápisem:

HANČ ECCLESIAM IN DOMO CVNARVM B: IOANIS NEPOMV CENÍ STANTEM IN HONOREM S. IOANIS BAPTISIAE EXSTRVXIT EX LEGATO ILLVSTRISSIMI CONIVGIS SVI FRANCISCI DE STERNBERG LVDOMILA DE RZICZAN etc NVPER VĚRO 1686 20 AVG INCENDIO HVIVSOP PÍDI DEFORMATAM PRISTINO RESTITVIT DECORI EORVNDEM FILIVS ET HAERES: WENCESLA. ADAL. COMES A STERNBERG. ANNO 1688.

Nad portálem okno polokruhem sklenuté.

Obě boční věže, poněkud na zad ustupující, ve svrchních patrech v nárožích zaoblené nesou nad vyklenutou římsou zvonovité báně s lucernou, nároží dekorována jsou pilastry, okna vrchního patra segmentová, nižší polokruhová, v přízemí portálky s kamenným barokovým ostěním a štukovým ozdobným rámovím, nad nimi výklenky se sochami sv. D o m i n i k a a sv. Františka.

Tr

L4J

I i L i

lil ůjti

&1

XI ^

flS

1)

jiiifnrfi ^

Obr. 37. Nepomuk. Kostel sv. Jana Nep. Průčelí.

Průčelí a věže okázaleji jsou dekorovány štukovou, mírně vypouklou ornamentikou.

Podélné stěny lodě a pravoúhle zakončeného choru jsou prázdné a jen velkými, barokově vykrajovanými, jinde opět polokruhem sklenutými aneb prostě čtverhrannými okny oživeny. Choř i lod mají na venek stejnou výšku, nad mansardovou střechou zvedá se cibulovitý sanktusník.

Vnitřek, příznivě působivý dobrým řešením půdorysu a členitostí stěn trpí poněkud nedostatečnými rozměry výškovými.

Vlastní lod má podobu čtvercové síně, čítající 9 metrů vnitřního rozpjetí a sklenuté stlačenou kopulí, zvedající se nad polokruhovými pásy stran a vvpnutCch do vnitř empor rohových.

Z této lodě otvírají se plným pásovým obloukem po obou stranách kaple s přímou závěrovou zdí, konchovitě sklenuté, prolomené v čele velkým, barokně vykrajovaným oknem, k jihu kvadratická síň, jež tvoří přední, menší loď, na sever pak presbytář obdélníkový se závěrem, odpovídajícím oběma bočním výstupkům, obě dvojicí sdružených pilastrů a klenbových pásů od hlavní lodě oddělené a kopulemi sklenuté. Předsíní a hudební emporou nad ní s barokovou poprsní a valeným klenutím doplňuje se chrámová prostora ve směru hlavní osy, ostatní pak části chrámového obdélníka zaujímají sakristie, schodiště a jiné k různým bohoslužebným účelům sloužící síně, v hořejším patře po obou stranách presby-

i!

li

to m

■ -—-----

Obr. 38. Nepomuk. Kostel sv. Jana Nep. Půdorys.

teria oratoře s vysedlými barokovými poprsněmi. Stěny vlastní prostory chrámové dekorovány jsou ve všech částech pilastry, oblamovaným kládím a římsami, pole šikmých stěn mezi pilastry ozdobnými výklenky, vše v nové, jednoduché, dobře zharmonisované polychromii.

Na hlavním oltáři, nové nádherné renaissanční architektuře, socha Jana Nep. v životní velikosti, r. 1849 dle modelu Jos. Maxe

s v.

v mědi tepaná a postříbřená, dílo Ludvíka Fortnera v Praze.

Dva oltáře boční v kaplích a jiné dva v přední lodi jsou bezcenné architektury z 18. a 19. stol., podobně i v středu lodi nízký oltářík sv. Jana Nep., označený nápisy jako místo, kde narodil se sv. Jan Nep.

Kazatelna baroková na konsole ze spleti spirálových haluzí, mezi nimi putti, festony a květinové závěsy, baldachýn v podobě akan-tových ratolestí sbíhajících se k vrcholu, na němž Šternberská hvězda. Výborná řezba z první polovice XVIII. stol.

’ '-ki.

WBň

"■m

m:

/;

sií

-i::'.

PIJ

E2£

ti

•'ff * i

í§!l

'■Ví?

SrBí

D* tli*!

•:

i!

ffirf

ff -

í*

1-

?i

Liia

II"

; ~r’

/fWTF

•:

Bti)

í'í,YW‘

*«si

Obr. 39. Nepomuk. Vnitřek kostela sv. Jana Nep.

Na stěně presbyteria mramorová deska s nápisem:

Anno 1738 DIE 17 Avgvsti qute fvit Dom. 12 POST Pentecost : RDÍSS“9ACILLm9;D: D: lOANNES RUDOLPHUS e S:R:J: COMITIBVS DE SPORK Ep9 AdRATENSÍS AC SUFFRAGANEUS PrAGENSÍS etc:

HANČ ECCLESIAMAB ILL^o AC EXCELL^o D : D : ADOLPHO S R ■ l- COM: A MARTÍNÍTZ DŇO IN GRONBERG etc: AMPLIATAM CONSECRA

VIT ET EJUSDEM. 4: ALTARÍA, NEMPE: l**č MAJUS IN HONOREM S: JOANNÍS BAPTIST7E, 2d0 SJOANNÍS NePOMUCENÍ ÍN MEDÍO EC-CLESI7E, UBI NATUS EST, 3™ B : V : MAŘÍM, 4™ S : DOMINICI CONF: ITAQUE SÍNGVLÍS XTÍ FIDELlBVS ÍN ANNÍVERŠARÍO DIE CON--SECRATlONÍS ECCLESlAM HANČ DEVOTE VÍSÍTANTÍBUS 40 DÍES DE VĚRA INDULGENTÍA ÍN FORMA ECCLESI7E CON-

SVETA CONCESSÍT Pro tunc Decanus Loci Joěs Pánek.

■'

sž»i

i "i

,    lgá5z&

tss    |rj

íí

i.

k%,m - cA

fám

rr

•,x:—

p⁵

mCtl

Obr. 40. Nepomuk. Průčelí domu čp. 85.

Na poprsní empor v střední lodi čtyři obrazy ze života sv. Jana Nep., prostřední hodnoty, 18. stol.

Mosazný krucifix na trojbokém podstavci (as 40 cm vys.), jehož rohy zdobí akantové listy; na podstavci ryté znaky hrab. Šternbergů a Maltzanů a nápis:

Honori S. lOANNIS Nepomvceni

1688.

Dobrá práce lijecká.

Zvony: 1. Průměr i-8o m, výška 1-40 m, přelit byl ze zvonu Jak. Vil. Seitzem r. 1775 ulitého od Václ. Pernera v Plzni r. 1848.

2. Průměr 0-38 m, výška 0-36 m, opis : SIT NOMEN DOMINI BENEDICTVM IN S^CVLA

2. Přelitý od Juránka a Pernera v Plzni r. 1879.

AO 1716.

Na hlav. dveřích velký zámek renaissanční s prolamovanými ornamenty. Pozoruhodná práce ze 17. stol.

KAPLE BOŽI HO TĚLA při zádušním rybníce, nepatrná stavba obdélníková, polokruhem uzavřená, v konce 17. stol., zrušená r. 1786. Zevně jednoduchá, renaissanční výzdoba, okna polokruhová, uvnitř valená klenba s výseky. Stavení slouží nyní za kovárnu.

KAPLE PIARISTŮ při škole měšťanské (stavba novodobá); v ní oltář z r. 1866 dle nákresů Frici. Wachsmanna s obrazy žehnajícího Spasitele a sv. Josefa z Calesanzy od Ant. Lhoty a soškami od Ed. Veselého.

Naproti kostelu sv. Jakuba chudobinec, prostá stavba z konce 17. stol., obnovená r. 1902. Nad vchodem kamenné nadpraží s maskarony na obou koncích, na něm letopočet 1699 a Šternberská hvězda. V sousedství jeho některé starší domy. (Obr. 40.)S

Na náměstí SOCHA P. MARIE (u kašny) od Jindř. Čapka.

Na cestě z Nepomuku do Milce žulový sloup, s podstavcem na 4 m vysoký; čtverhranný dřík k hořejšímu konci se zužující, kdež oživen

okrouhlými a routovými puklemi; na štítovém vrcholu sedí pěkně kutý kříž. Z druhé polovice 17. stol. (Obr. 41.)

Na silnici k nádraží u města SOCHA P. MARIE s Ježíškem na pískovcovém podstavci, málo přes 1 m vysoká. Na podstavci nápis:

DOM.

B. V. MARI/E VIRIDO MONTA

l:

IV

v²

Obr. 41. Nepomuk. Boží muka při cestě do Mileče.

N/£ HONORI PONI ET EX STRVI FECIT D . F : TÁBORSKÝ Á HIRSCHEN FELDT ²)

1688.

Na pěšině od nádraží do města pískovcová socha Krista zbičovaného sedícího. Na žulovém podstavci W P

1767.

¹

Přestavba tato udála se dle vší pravděpodobnosti ještě za doby rozkvětu kláštera Pomuckého, t. j. na počátku 14. století, sotva však, jak prof. Vocel se domýšlí, ve století XVI.

²

Daniel Frant. Táborský z Hirschenfeldu byl hejtmanem a inspektorem panství Zelenohorského za hrab. Václ. Vojt. Šternberka.

Neuraz.

Tr a j er J., 1. c. 225.

Matriky od r. 1784. — Liber memorabil. ab anno 1823.

Ves někdy kláštera Nepomuckého, po rozdělení zboží zelenohorského připadla k statku Plánickému.

FARNÍ KOSTEL SV. MARTINA. Původ neznámý, v starším inventáři z r. 1796 poznámka, že tu bývala fara, později filiální k Myslivu,

" Fi

rf

"i

Jfe..

f \/l\\

Ů -rNs,

Mí I t á

Um

5    .V..-    ■ --

L*v.-:r«i

»r‘

■"íi

irf

Obr. 42. Neuraz. Kostel a zvonice.

od r. 1773 vlastní duchovní správa. Faru Neurazskou neuvádějí ani knihy erekční ani konfirmační, ba ani ještě knihy visitační z r. 1573, ovšem ale již rukopis arcib. knih. o sčítání duší z r. 1730, který klade kostel Neurazský jako filiální k faře Myslevské.

Prostá budova bezslohová, orientovaná, r. 1870 opravená. Lod obdélníková s jednoduchým štítem v západním průčelí, v něm kruhové okno a prostý vchod; podélné strany o třech segmentových oknech, presbytář užší, čtvercový, nad ním plechem pobitá zvonička; sakristie po pravé straně má v čele zděný barokový štít.

Uvnitř lodi strop rovný, presbytář sklenutý plackou, oblouk triumfální polokruhový.

Tři oltáře bezcenné, na hlavním obraz sv. Martina od /. Herzoga v Plzni.

ZVONICE dřevěná, o sobě stojící na kamenné podezdívce (obr. 42). Ze dvou zvonů větší o-6o m vysoký, o-8o m průměru, má na plášti obrázek Ukřižovaného a sv. Martina, v medalionu jméno zvonaře Jana Vojt. Per-nera v Budějovicích a letopočet 1838; menší 0-48 m průměru, 0-42 m vysoký s obrázkem sv. Martina má nahoře opis:

FRANCISCVS ANTONIVS

FRANCK ME FVDIT PRAG/E 1753.

Oltářní zvonek zdobený lístky akantovými a nápisem CLATTŽE pochází z Klatovské zvonařské dílny Pricqveyovy.

Obr. 43. Nezdíce Dolní s kostelem sv. Prokopa.

Nezdíce Dolní.

Košín J. T., Beschreibung des Wůrtschafts-

Trajer J., 1. c. 810 a 1021.

Umtribs der H. Poritschen oc. rkp. — E i c h 1 e r J., 1. c.

Osada, ve které stávala tvrz, z níž značné zbytky valů a příkopů špatřiti lze v zahradách při domku čp. 7. severně nad kostelem. Na sklonku 14. stol. dostala se do majetku držitelů Roupova, s nímž r. 1707 připojena k panství Červ. Poříčskému.

O nálezu popelnic a jiných předmětů předhistorických zmiňuje se pamětní kniha školní, aniž však udává bližšího označení místa. Na Lužanské hoře nad Nezdicemi říká se nejvyššímu místu ,,n a t a n e č k u“. Na svahu k Lužanům obdélný, válu podobný násep.

KOSTEL SV. PROKOPA, ve 14. stol. farní, později filiální do Vřeskovic; r. 1861 fara při kostele obnovena nadáním císaře Ferdinanda Dobrotivého.

Baroková stavba orientovaná, vystavěná v polovici 18. stol. nákladem hraběnky Františky Aug. Torringové z Jettenbachu na místě skrovné gotické svatyně, ze které podrženo však presbyterium (nynější sakristie) a východní čásť lodě (presbytář); k té přistavěna nová širší loď s koncho-vitými boky a emporou, čímž stavba v půdorysu nabyla podoby kříže.

Průčelí bez štítu, proláklé, s jednoduchými pilastry při zaoblených nárožích, v nichž schodiště na kruchtu a sínec pro Boží hrob, uprostřed čtverhranný, prostě orámovaný vchod. Na podélných stranách pravoúhlé výstupky střední částě lodní s vykrouženými nárožími, okna segmenty překlenutá, na jižní straně hlavní vchod v prosté úpravě.

Východní stranu zakončuje nižší stavba původního gotického presbyteria s polygonálním, opěrných pilířů prostým závěrem a stará sakristie, nad kterou, zdá se, zvedala se kdysi dřevěná zvonice. Nízké oratoře vyplňují na obou stranách boky a kouty východního choru.

Vnitřní prostora kostela 14 m široká a i8« dlouhá, souměrně rozvržená, obsahuje jako střed obdélníkovou síň rozšířenou o konchovitě vyklenuté boky; tato síň prodlužuje se k západnímu průčelí o užší, valené sklenuté travée, jemuž odpovídá v opačném směru stejná prostora presbyteria. Za oltářem spatřuje se polokruhový triumfální oblouk starého gotického kostela na cihlu za- « zděný; dveřmi v této přepážce vstoupí 1 se do bývalého choru, zavřeného pěti stranami pravidelného osmiúhelníka; žebra paprskovitého klenutí, jednoduše vykroužená vystupují z je-hlanovitých konsolků k hladkému svorníku. V čelné zdi hrotité, zevně zazděné gotické okénko, v levo čtverhranné sanktuarium s jednoduchou obrubou, na pravé straně s e d i 1 i u m o dvou obloucích v jednoduše profilovaném orámování. Dvéře na levo vedou do čtvercové síňky s křížovou klenbou, kdysi žebry vyloženou, jak tomu nasvědčují zbylé v rozích konsolky stejného tvaru s vedlejšími; polokruhový oblouk s otupeným nárožím ve východní zdi svědčí starému gotickému vchodu.

Hlavní oltář jest prostá baroková stavba na čtyřech sloupech; na něm sochy Nejsv. Trojice, sv. Václava a Jana Nep., jakož i erb hrabat Torringů a z Hauben (18. stol.); oltářní obraz od Ant. Friebla z r. 1863.

w®

fc

><L

/\

10

J M

Obr. 44. Nezdíce Dolní. Kostel sv. Prokopa. Půdorys.

bezcenné.

Dva boční oltáře sv. Apoleny a sv. Vojtěcha, barokové, jsou

Pět párů větších cínových svícnů copových a dva páry menších svícnů barokových, tyto poznamenány A W 1715.

Zvony: 1. Ulitý r. 1895 od Rob. Pernera v Plzni.

2. Průměr 0-34 m, výška 0-25 m, ucha zdobena provazcovým páskem, z nich dvě jsou ulomena; nahoře opis: + Iefa *    + nt° z crrc +

xi x ane 1 marta z ora.

dl

I¹

bl.o

rfÉtil

m

11W

(^-030 —í

r23

'1*47

lk-

Obr. 45. Nezdíce Dolní. Sanktuarium, sedile a konsol v kostele sv. Prokopa.

3. Přelitý Vád. Pernerem v Plzni, má nejvýš letopočet starého zvonu FVSA A° 1582, pod tím REFVSA A° 1831 a plaketu Matky Boží

bolestné.

Nezdíce Horní.

U samoty Loupenska ve Velkém Lese skupina mohyl.

Szombathy Jos. v ,,Annalen des k. k. nat.-hist. Hofmuseums“ III., Not. 98. Dr. Píč v ,.Čechy předhistor. II., 143. Mitth. der anthr. G. XXVIII.

Oplot.

Při přestavbě obytného stavení J. Levory, číslo 34, nalezen roku 1901 pod podlahou hrnek naplněný 360 kusy Pražských a Míšeňských grošů z dob krále Jana a Karla IV.

Otěšice (Vojtěšice).

Žák J., 1. c.

V lese Vrší as i km severových. od obce 2 mohyly. Na trati „na hrádkách¹*' severov. od Otěšic městiště pusté vsi Jesení (Jeseň), jež zašla bezpochyby již ve válkách husitských. Osada Otěšice uvádí se kol r. 1228 jako zboží kláštera ►Svatojiřského v Praze.

O staré KAPLI sv. Vojtěcha děje se zmínka v pam. knize Merklínské r. 1721. R. 1840 vystavěna byla kaple nynější (letopočet nad vchodem).

Na jediném oltáříku olej. obraz sv. Vojtěcha s nápisem v levém rohu: Ke cti a chvále Boží a sv. Vojt: obětoval obraz tento kostelu vojtěšickému Jan Karel hr. z Kolovratu Krakovský v r. 1841, t. č. pán na Merklíně. — mal. Ant. Lhota.

Zvon. Prům. 0-32 m, výška 0-27 m. Opis dvouřádkový:

HONORI SANCTORVM WENCESLAI ET MICHAELIS ARCHANGELI FVSA ® ANNO DOMINI ® 1719.

Na plášti plakety sv. Václava a Michala a štítek zvonařův s opisem IOANNES PRICQVEY.

Petrovice.

T r a j e r J., 1. r. 236.

Schaller Jar., 1. c., XII., 155.

Bývalý zámek, nyní obydlí hospodářského správce při poplužním dvoře, dříve zvláštním statku, jejž hrabě Frant. Václav z Vrtby získal sňatkem s Marií Annou, dcerou hraběte Václava z Klenového r. 1740, připojiv jej pak ku panství Žinkovskému. Zámek, dříve větší, již v XVIII. stol. částečně byl snesen a ubourán, zbytek neposkytuje nic zajímavého.

KAPLE SV. VOJTĚCHA, orientovaná, v založení gotická budova nevelikých rozměrů (délka 18-85 m, šířka 8-33 m) z druhé polovice 15. stol., barokisovaná v 18. stol.

V západním průčelí obyčejný vchod a polokruhové okno, nad římsou hladká, štítová zed, v jejímž středu neveliká, zděná zvonice s jehlancovou střechou, podepřenou uvnitř dvěma pásy (pozdější přístavba). Podélné strany lodě prolomeny na každé straně dvěma polokruhovými, do vnitř vyšpaletovánými okny, se strany jižní druhý, prostý vchod, choř s pravoúhlým závěrem, užší a nižší, mezi ním a lodí zděný štít se zbytkem kamenného kříže, v něm dvě úzká, obdélníková okénka s kamennými venýři, pod taškovou střechou průchod lomeným obloukem sklenutý. Po levé straně presbytáře nízká sakristie s polokruhovým (barokním) okénkem a obyčejným vchodem, v nynější podobě as ze XVII. stol.

Lod, původně plochá, má valené klenutí s lunetami, v západní části emporu na polokruhovém oblouku, podkruchtí s kasetovaným stropem, v jehož 16 polích primitivním způsobem malované výjevy ze života a utrpení Kristova (lidová práce, snad ze 17. stol.).

Do choru poněkud na levo posunutého, nižšího, otvírá se lomený oblouk triumfální v předu hladký, k choru členěný pětibokou příporou s nízkou patkou a podbrádkovou římsou. Křížové klenutí choru s klenbičkami stoupavými podepřeno žebry prostě vykrouženými, v koutech hladké konsoly v podobě dvou okrouhlých obručí na visutém jehlanu,

IX

H lř

-^ĚjgĚ

4—..-

Obr. 46. Petrovice. Kostel sv. Vojtěcha. Půdorys a detaily.

svorník hladký. Na straně evangelia gotické dvéře s vodorovným, v koutech vykrouženým nadpražím.

Na třech oltáříchz konce 17. stol. nástavce z akantových, zručně řezaných rozvilin; na hlavním s kamennou tumbou zašlý obraz smrti sv. Vojtěcha a kolem v pěti medalionových rámech výborně malovaná (obnovená) poprsí svátých: Prokopa, Václava, Norberta, Víta a Jana Nep.; na pravém oltáři obraz Nesjv. Trojice, technickou vyspělostí malby pozoruhodný, na levém dobrý, opravu vyžadující obraz sv. Vojtěcha a sv. Kateřiny před Ukřižovaným, oba z konce 17. stol.

Tři jiné, oválové obrázky svátých, po různu rozvěšené, téhož původu a rázu, jako obrazy na hlav. oltáři.

Tři páry barokových svícnů běžného tvaru, cínových, větších a 1 pár malých, ze 17. stol.

Zvony: 1. Průměr 0-47 m, výška 0-42 ni, ulil Arnošt Diepold v Praze

r. 1899.

2. Průměr 0-42 m, výška 0-33 m, opis dvouřádkový:

I PRIBIK WILIM KOKORZOVECZ Z KOKORZOVA P. NA WELKICH PETROVICIH

PVCHARSKIM AVGEZDIE WOTINIE PRZEDSLAVI. A ROHANOVGE • L • P 1710, pod tím festony.

Na plášti obrázky sv. Vojtěcha, Jiří a Jana Nep., znak Kokořovských a štítek zvonaře Jana Pricqueye v Klatovech.

Na návsi SOCHA SV. JANA NEP., obstojná, na podstavci kamenný erb (Jeníšků z TJjezda) s jednorožcem na půdě pokosem červené a modré, pod ním letopočet 1713; pod sochou pěkná kutá lucerna na troj-ramenu.

v

Červené Poříčí.

Schaller Jaroši.

1. c. XI., 124. — Sommer J. G., 1. c.

Beschreibung des Wúrtschafts-Umtribs der Herrschaft Poritschen Croneberg und Ruppau od Jana N. T a d. K o š í n a, purkrabího v Č. Poříčí, rkp. z polovice 18. stol,

VII., 227. — Sedláček A u g., Hrady IX., 207. — Bílek Tom. V., Dějiny konfiskací, 587; Eichler, 1. c.

Na panském poli „pod Tamachovcm“ č. k. 791/1 j. v. od obce učiněn byl v r. 1887 a 1888 hromadný nález z mladší doby bronzové, obsahující 16 pálstavů, celt, tulejku a střepy tenké bronz, nádoby. Jen 20 kroků sv. od naleziště zjištěna byla jáma kulturní naplněná popelem a několika střípky hlin. nádob. P a m. Arch. XIV., 259. -—■ Annalen des k. k. Hofmus. III., Not. 90.

Nejstarší zprávy o místě a tvrzi zde stávající sahají na počátek 14. stol.; tehdy byli držiteli bratří Jaroslav a Drslav z Poříčí. Ve stol. 15. byl statek částí zboží Švihovského, od něhož odkoupil jej Jindřich Mladota z Jilmanic r. 1547. Týž prodal jej 1569 Mikuláši Šicovi z Drahenic, po němž v držení následovali bratři jeho Adam a Albrecht, kteří šetrným hospodařením nemalého jmění získali. Nástupce Albrechtův Mikuláš Šic postavil na místě staré tvrze nový zámek (r. 1611), avšak pro účastenství ve vzpouře r. 1623 statku jest zbaven. Po té koupí uvázal se v držení Filip Adam, svob. pán z Kronenbergu, na něhož dosud upomíná německé pojmenování obce (Kron-Poritschen). Dědictvím přešlo panství r. 1709 na generála Jana Jiřího hrab. z Hauben a po něm na dceru jeho Františku Augustu, provdanou hraběnku Tórringovou z Jettenbachu. R. 1763 po synu této Norbertu hr. Tórringovi koupil Poříčí s Roupovem Kliment František vévoda Bavorský. Posléze přešlo panství na základě státní smlouvy z r. 1805 na prince Ferdinanda III. z domu Toskánského a jest dosud v držení rodu panovnického.

ZÁMEK na místě někdejší tvrze, vystavěn byl nákladem Mikuláše Šice z Drahenic r. 1611. Ze staré tvrze, ležící těsně při řece Úhlavě zbyla část severovýchodní, přiléhající k novému stavení a jednopatrová budova před nádvořím, obsahující v j e z d. Týž upraven r. 1766 v bránu stlačeným obloukem sklenutou, nad níž v kamenu vytesán s levé strany lev s prázdným nyní štítem, vedle v právo Minerva se štítem, na němž znak vévod Bavorských; na architravu nápis: Porta hoC sVb gratlosIsIMo praesIDU CLYpeo renoVata; okno nad vchodem obloženo knížecím pláštěm, nad nímž vévodská koruna.

Soupis památek hi't. a uměl. Pol. okres Přeštický.

Vlastní zámek je renaissanční budova jednopatrová s průčelím k západu hledícím, v jehož středu vchod rustikovaný; zde v nadpraží deska žulová s nápisem %tířja 1611. Oba boky vybíhají nad hlavní římsou v zděné štíty, členěné římsami a pilastry; kamenné obruby oken s přímočarými římsami a pětiboká věž v severozápadním rohu nad slemeno střechy vystupující a zvonovitou bání s cibulovou lucernou pokrytá oživují dostatečně jednotvárné jinak stavení, nad jehož střechu zvedá se několik renaissanč-ních komínů s rozložitými římsami. K severu pojí se k zámku samostatné křídlo, jak se podobá zbytek starší stavby, jehož zevnějšku dostalo se ale renaissanční úpravy. Pod maltou tu a tam stopy sgraffitované rustiky.

V přízemí táhne se po celé západní délce široká, salleterreně podobná chodba, jejíž valená, okenními kápěmi prostoupená klenba de-

‘*1

-i

ír

yp*

B-l*

KS3

331

ý»< ?■

Obr. 47. Červené Poříčí. Zámek

korována jest stuccovými lištami. V chodbě této, nyní po délce přepažené zdí, nalézají se místnosti kancelářské; v podvěžní kobce umístěn dobře uspořádaný archiv.

Místnosti v 1. patře jsou vesměs rovnými stropy opatřeny: z plafondů stuccová rámování odstraněna a freskové obrazy obsahu mythologického zabíleny. Zachován jest obraz v síni před kaplí, ovál 2 m široký, 2-50 m vysoký, představující Dianu s Aktaeonem, vynikající uhlazenou technikou a živým koloritem.

V jihovýchodním nároží KAPLE s arkýřem.

Ve věži zvonek 0-27m vysoký, 0-37m v průměru, pod torovým páskem u koruny opis dvouřádkový:

nr SVB PROTÉCTIONE HORVM VIVIT PAGVS +

OTROCZINENSIS FVSA GLATT7E ANNO ® 1714 ®

Pod opisem visuté akanty a stylisované květy, na plášti sv. Václav a sv. Isidor, hlava andílka a štítek zvonaře Jana Pricqveyc.

v.

'-i

i¹

li

AT

111

■ . ,

mm

■BMC

Aíil

řá

II

Obr. 48. Červené Poříčí. Nároží_zámku s věží.

V přízemku věže kobka pětistranná, paprskovitě klenutá, ve které umístěn archiv. V něm listiny obsahu právního, účty hospodářské a kostelní od počátku 17. století.

Z rozsáhlé zámecké zahrady, kdysi pečlivě opatrované, udržuje se v lepším stavu jen část zámku nej bližší, zvláštní terrassou od ostatní velké prostory ohražená. Na této vnitřní zdi zachovalo se 23 poprsí panovníků českých, provedených po r. 1765 v pískovci po způsobu podobizen v Pubičkově Chronolog. Geschichte Bóhmens z r. 1770.

Z ostatních poprsí (jich umělecká cena je nepatrná), postavených též na vnější ohradě zahrady, udržely se jen dvě, ostatní byly pohozeny.

MEŠNÍ KAPLE Srdce Kristova a sv. Jana Nep., baroková stavba před zámkem, založená Amalií Elleonorou, říšskou hraběnkou z Hauben

(zakládací listina z r. 1713 v zámeckém archivu). Kaple tvoří v základě čtverec s nárožími vně i uvnitř vykrouženými, k němuž pojí se na sever polokruhová apsida, po stranách úzké kaple, nad nimi oratoře. Okna obdélníková s polokruhovými závěry, vchod prostý s barokovou římsou. Nad stanovou střechou lucernička.

Klenka kaple placková s otvorem do lucerny, oltářiště sklenuto konchou s výseky. Iv výzdobě vnitřku použito drobného dekoru stucco-vého, jímž také ve čtyřech cípech klenby, nad vchodem a nad oblouky k oltářišti a bočním oratoriím vylíčeny obrazy symbolického obsahu, vztahujícího se k lásce Kristově.

Oltář s prolamovaným nástavcem, na němž šest soch světců se srdci v rukou a kazatelna jsou dobrá díla baroku z doby založení kaple.

<ák

Značka:

Iv téže době hlásí se i stříbrný kalich, 21 cm vysoký, jehož prolamovaný koš a šestilaločná noha vynikají dobrou tepanou prací.

Nad zámkem ve vsi kamenná socha sv. Jana Nep. z 1. polov. 18. stol., na jejímž podstavci sdružené dva erby hrabat Tor-ringů z Jettenbachu a z Hauben.

Při silnici do Švihová vedoucí dvě barokové, otevřené k a p 1 i c e sv. Jana Nep. a Ukřižovaného.

Prádlo.

p

Cl

0>

1. c. 226. — S o m m e r J. G., 1. c. 34. — Liber memorabilium od r. od r. 1786.

0)

Cl

P'

o<

00^

24 4->

<L> Ctí

Zvláštní statek a ves, ve ktere fara teprve v 16. stol. listinně se připomíná. (,,Bratly“ s kostelem filiálním v dekanatu Klatovském, uváděné v lib. visit. r. 1579 hodí še jedině na Prádlo.) Zboží patřilo klášteru Nepomuckému, pak až do polovice 16. stol. k Zelené Hoře, odtud do 1629 seděli tu Kokořovci a po nich Lapáčkové ze Rzavého. Koncem 17. stol. koupil statek Václ. Vojtěch hr. ze Šternberku a spojil ho opět s panstvím Zelenohorským.

Bývalé sídlo majitelů, z něhož před lety dvě hořejší patra snesena, zachovalo se dosud v podobě jednopatrového stavení, prostého jakékoli architektonické úpravy.

KOSTEL POVÝŠENI SV. KŘÍŽE měl v 16. stol.

a 17.

vlastního správce, r. 1667 přidělen jako filiální k faře Vrčeňské; r. 1786 zřízena tu lokalie, r. 1857 opět fara.

Prostá budova z doby pozdní gotiky, zvenčí úplně barokisovaná, při poslední opravě r. 1882 k západu o 7 m prodloužená. Loď a choř stejné výšky, mezi nimi štítová zed s původním, laločnatým nárožím, kryt taškový, nový. K východní straně čtvercového presbytáře přiléhá zděná věž, v novější době (1882) zvýšená a štíhlým jehlanem krytá.

Loď, ve světlosti 7-20 m široká, původně 9-80 m, nyní 17-05 m dlouhá, má rovný strop, okna baroková, na pravé straně kobku pro boží hrob (novou). Oblouk triumfální tupě lomený, hladký; čtvercový presbytář 4-60 m široký, na každé straně barokovým oknem osvětlený (špalety oboustranné jako v lodi), klenutí křížové (tupoúhlé klenbičky stoupají) s žebry profilu vedle znázorněného na přihroublých, sklípkovaných kon-solech (obr. 50.), v závěrníku trojnásobná, sedmilistá růžice. Podvěžní kobka (sakristie) sklenuta je plackou.

Hlavní oltář má kamennou tumbu, ostatek bezcenný.

P7

+zeI

Obr. 49. Prádlo. Kostel Povýšení sv. Kříže. Půdorys.

Cínová křtitelnice, hladký kotlík 24 cm vysoký (bez víka), na třech šikmých nožkách v podobě vousatých kariatyd, na víku kříž; 17. stol.

Káli c h, kupa stříbrná, hladká, 9 cm v průměru, na ní dva sdružené, ryté erby, na levém šikmý pruh od pravého k levému rohu, v klenotu, chrt, při něm písmeny G • L • Z ' Z (Gindřich Lapáček ze Zrzavého), na pravém břevno středem svislé, v klenotu sloní trouby, při nich písmeny A • S • L • Z • K • znamenají Alena Sibilla Lapáčková z Kokořova. Měděná noha je pozdější.

Zvony: 1. Průměr 0-69 m, výška 0-54 m. Pod torovým věncem opis jednořádkový + A FVLGURE ET TEMPESTATE LI BERA NOS DOMINE • S ■ IONNES ORA PRO NOBIS. A° ® 1652 ® Pod nápisem ornamentální vlys renaissanční, pod ním střídavě hlavičky andílků a visuté květy. Na plášti štítek nesený dvěma anděly, na něm monogram IHS, obrázek Ukřižovaného a Madonny, nad ní tři hlavičky andělů, dále otisky dvou pečetidel s erby (viz kalich), pod nimi příslušné nápisy: Hindrzich La-paczek Zzerzauueho. Alena Sibilla Lapaczkouua, Z kokorzorua (sic). Na jiném místě štítek zvonaře se zvonem a písmeny S • P • (Štěpán Pricqvey).

2. Průměr 0-54 m, výška 0-45 m. Opis jednořádkový:

+ SANCTE WENCISLAE ORA PRO NOBIS ® ANNO DOMINI 1652.

7°

Pod nápisem ornamentální pásek a střídavě hlavičky andělů a závěsy květinové; na plášti Ukřižovaný s Marií a Janem, sv. Václav, štítek s }■ H -S a nápis s otisky pečetidel:

Helena Lapaczkowa, rozena z kokorzowa, na Prádle a drachkowe.

Gindrzich LaPaczek, ze zerzaweho na Prádle a drachkowe : g. c. m radda, a favdcze zemfky.

I tento zvon jest dílem klatovského zvonaře Štěp. Pricqveye.

3. Přelitý r. 1900 od R. Pernera v Budějovicích ze zvonu též Štěp.

Pricqveye.

V presbytáři otlučený náhrobek žulový s hrubě vyrytým nápisem:

. 583 PA L HODN MIESYCE (M)AGE VSNVL . W PAN V BO . V VROZENA . ANNA (E)VA KO . ORZINKA Z . OKORZOWA.

Druhý náhrobník v lodi, žulový s postavou ženskou, hrubého dílaf

|T:

z opisu lze jen čisti:

ZOWA . . .

PANNA ALENA Z

41! Ir

i; vmMmm

Na faře obraz (majetek soukromý) olejový, na plátně o-yom vys., o-88 m šir., Narození Krista, figurálně bohatý děj, v pozadí pastýři s lucernami nahlížejí do stáje; osvětlení výborné. Dobré dílo holandské školy ze XVII. století.

Obr. 50. Prádlo. Profil žebra. Konsol.

Přeštice.

Ričák E. V., Dějepis města Přeštic a jeho okolí. — Tra jer J., 1. c. 829. Sommer J. G., VII., 1. c. 244. — Eichler J., 1. c.

Újezd Přeštický od dávna (1239) býval zbožím kláštera Kladrubského a sídlem proboštství , jemuž příslušela vrchní správa desíti okolních farností, obsluhovaných kněžími řádovými. Zboží sic za válek husitských větším dílem zástavou dáno bylo pánům z Risenberka, ale proboštství a jistou část dřívějšího statku podržel klášter Kladrubský s přestávkou mezi léty 1578—1705 až do svého zrušení r. 1785. Od

matice náboženské postoupeny byly Přeštice r. 1811 Hugonu Dam. Ervinu hraběti z Schónbornů, při jehož rodu dosud trvají.

Starobylá osada nabyla r. 1519 za Jindřicha z Risenberka po spůsobu Horažďo-vických práva městská, jež byla královskými majestáty potvrzována; město však ostávalo v poddanství vrchnostenském až do r. 1796. Strašné požáry stihly město r. 1590 a 1643; po velkých ohních r. 1784, 1810 a 1866 větší část domů v nynější podobě přestavěna a tím starobylý ráz města setřen.

Znak města, štít svisle půlený, v stříbrném poli dvě černé, hlavami k sobě obrácené orlice se zlatými korunkami, upomíná na někdejší pány z Risenberka.

U obce: 1. Stříbrné pečetidlo, prům. 5 cm, uprostřed znak města, kolem nápis: SIGILLVM : CIV1TATIS \ PRZESSTICZ : 1 - 5 29.

2.    Pečetidlo mosazné na závěs, prům. 3 cm; legenda v opisu: ® SIGILLVM -CIVITATIS • PRZESTICENSIS •, uprostřed znak městský, nad ním letopočet 1552.

3.    Malé ovální pečetidlo mosazné s opisem:

SIGI IVDICIS CIVITATIS PRSESTIC.

Městské výsady z r. 1519 a 1524 (na některá práva a svobody, jako jich užívají měšťané Horaždějovičtí), 1570 (potvrzení jich Maxm. II.),

1586 (Václav Švihovský z Risenberka a Michal Španovský z Lisova udílejí právo na vaření, vystavování a šenkování piv bílých i ječných za plat roční 600 k. m.) a 1589 (Rud. II. potvrzuje právo to a povoluje třetí trh a clo) — chovají se u obce pouze v ověř. opisu z r. 1839.

V knihovně uc. k. okres, soudu: knihy pozemkové obcí v okresu z 18. stol., obce Zerovické z roku 1652 a Červeno-Pořičské z roku 1622. Ostatní starší v zemském archivu.

G\

•i

WM

"V

í.(

/a

■ll

»6£>

li®

Obr. 51. Přeštice. Pečeť městská z r. 1529.

DĚKANSKÝ KOSTEL NANEBEVZETÍ PANNY MARIE

vznikl při nově založeném proboštství kláštera Kladrubského r. 1245 jako místní kaple, obsluhovaná farářem Vícovským. R. 1578 zřízeno při kostele děkanství, od kteréhož časn až do r. 1710 správa duchovní byla v rukou kněží světských. Potom správu duchovní vykonávali opět benediktini kladrubští až do vyzdvižení kláštera r. 1785. Roku toho zrušeno v Přešticích proboštství se šesti mnichy a kostel učiněn farním; děkanství na to r. 1808 obnoveno. Starý kostel, r. 1590 obnovený, stál vedle rozestavěného nového kostela až do r. 1752.

Ku stavbě nynějšího kostela položen základ r. 1748. Dvě léta později započato se stavbou za superiora místního a pozdějšího opata kladrubského Amanda Streera dle plánů vypracovaných Kiliánem Ignácem Dintzenhoferem; po smrti téhož (r. 1752) řídil další stavbu Anselm Lu-rago (f 1765) a po něm Ant. Hafenecker, který ji r. 1775 dokončil. Poslednímu staviteli dlužno zajisté přičísti veškerou dekorativní práci a zejména úpravu západní fagady chrámové.

Svou krásnou polohou nad řekou Úhlavou, svou imposantní velikostí, zejména pak svou uměleckou hodnotou řadí se chrám mezi přední památky domácího baroku.

1

Obr. 52. Přeštice. Děkanský kostel P. Marie. Strana jižní

■

■;•

:Í

‘H

?■>:-. *

^ WÉC'^fca.i9wi§S

:

I

srijsmČ-**

£

-ir

tfv,

ajf

Š53S

‘

p i

f

*

p f

! V

i

rí

m W Wí?

.

• •

■.

m

i

f

{

i

-

•i

m

•"nii-~fTir-TTrrr

M

>

iif

á

EL..,

#

v

m

i

v

, - ;

HSS;

ř.J

> *»

f>f-

ff*v

,1

a

?**>;

W- :

i

i

.

y' \ '

;

ř ď1fi

1

%í

r

,*sř;

-    >-h-    '

jp

. V , V <j

I

ft

*

i

=«3

I

-.“je-'

JP?

ti

I

'1

. í - *-*

‘

m

řiLl5

■

•'i

!!

t y

w%^te^*4i3P~-i'*'    ■

Obr. 53. Přeštice. Děkanský kostel P. Marie. Strana severní.

R. 1892 bleskem zasažen, shořel krov chrámu, ale vnitřek uhájen.

Disposice chrámové stavby dána jest prostupem trojlodní síně chrámové s lodí příční. Tím vzniká mohutná čtvercová síň střední, ku které symmetricky pojí se v ose podélné dvojice klenbových polí lodi hlavní a presbytáře, v ose příční pak krátká, poněkud z boků lodí vedlejších vystupující ramena lodi příční s přímo uzavřenými čelnými zdmi. Východní choř je uzavřen polokruhem; k oběma jeho stranám přiléhají osmiboké, v ose bočních lodí ležící kaple, z nich pravá slouží za sakristii. Jim odpovídají v západní části čtvercové kobky podvěžní, přizpůsobené tvarem i rozměry čtvercovým polím lodí bočních.

Celkové rozvržení dané plochy půdorysné prozrazuje mistra, ovládajícího dokonale způsob řešení konstruktivního.

Poněvadž chrám stojí na svahu, bylo nutno severní, k městu obrácenou stranu založiti na pevné terrasse a zříditi zde schodiště, jímž vystupuje se k velkému, postrannímu portálu; z téže příčiny i západní průčelí obdrželo dvojramenné schodiště s parapetem.

Průčelí, mírným segmentem před obě boční lodě posunuté, rozvrženo je na dvě patra, odpovídající výši lodí chrámových. Dvojice mohutných toskánských sloupů po obou stranách hlavního portálu nese oblomené břevnoví, jež převádí se na nárožní věže a z nich na lodě boční, kdež tvoří spolu hlavní římsu. Vrchní patro téhož rozčlenění má oblé sloupy na vysokém plintu postavené s hlavicemi kompositními, jež nesou hlavní, uprostřed do oblouku vypjatou hlavní římsu, nad kterou zvedá se štítový nástavec s volutovou římsou.

Hlavní portál polokruhem uzavřený má vlnitě profilované ostění z tesaného kamene, v jehož závěru lilie; nad ním al stucco ozdobný štít se znakem klášterním (francouzská lilie s infulovanou hlavou), po stranách letopočet výstavby chrámu MDCCLXXV:

XVII

SEPT.

Svrchní patro prolomeno je velikým oknem eliptického závěru, nad ním výklenek s kamennou sochou Bolestné Matky Boží Přeštické.

Obě věže s proláklými stranami, troj patrové, s kosými nárožími dekorovány jsou na všech stranách a po celé výši pilastry s ornamentálními hlavicemi; svrchní patro, zúžené, nese nízké, jehlancové krovy na místě bání, k jichž postavení více nedošlo a jež dle rekonstrukčních B. Ohmanem vypracovaných plánů dodatečně mají věže zdobiti. V čelných stranách věží založeny jsou vedlejší portály, nad nimi troje okna nad sebou, spodní obdélná s ozdobným rámovím, svrchní polokruhová výborně doplňují lepou dekoraci. V segmentových ústupcích mezi věžemi a středním risalitem jsou točitá schodiště.

Severní, k městu obrácená strana má úpravu ozdobnější: středem jejím jest průčelí příční lodi, zakončené rovnoramenným štítem, jenž vypíná se nad úroveň hlavní lodi; pod ním otvírá se velké, polokruhem zavřené okno, v přízemí široký, mělce profilovaný portál, na každé straně

\\

a

/

<ř%

A

rN

s

s

c

¥

H

1

1,Č.

ri

n

t

nr

L 1,4

!

1 r\

f

H

i

! i

U

ř

+4-4J

a

rr

'

:

V

ču ot

4*

Obr. 54. Přeštice. Děkanský kostel P. Marie. Podélný řez.

i 1 i 1 í ť o¹¹*¹;-

Obr. 55. Přeštice. Děkanský kostel P. Marie. Půdorys.

21G“'

■k

■* t+

i.....i

tV

••a

f)

fr=r

ji

ÉS

vt

USU

Krf>

má

mř

íSSsIaf

r>,~

pn

is£s.-

Irním

ymm

IL:

c/í

II

Obr. 56. Přeštice. Vnitřek děk. kostela P. Marie.

dva výklenky nad sebou, v nich pískovcové sochy světců řádových v nadživotní velikosti. Nižší boční lod oživena jest lesenami a barokově vykrajovanými okny. Podobným způsobem členěny jsou i podélné strany hlavní lodi, boky kaplí a polokruhový závěr presbytáře, jehož svrchní okna jsou však oválová.

S chorem souvisí na straně jižní bývalý konvent, nyní děkanství, jednopatrová budova obdélníkového půdorysu s prostou barokovou úpravou vnějšku.

Jižní strana chrámová ve své členitosti shoduje se se stranou severní, jest však prosta figurální výzdoby a jednodušší v ornamentální úpravě.

Vnitřek mocně působivý imposantními rozměry prostorovými. Hlavním portálem vstupuje se do předsíně pod hudební emporou, jež tvoří přední, poněkud užší travée hlavní lodi. Předsíň sklenuta je do kříže, v ní polokruhové oblouky otvírají se po stranách do lodí vedlejších. Mezi oběma mohutnými pilíři podvěžními pne se 8-5 m široký oblouk eliptický, pod nímž vchází se do hlavní lodě; na něm spočívá vpřed vypnutá poprseň empory.

Střed prostory chrámové tvoří čtverec vzdušné, křížové síně, 15 m široké, sklenuté stlačenou kopulí. Mohutné pilíře, které ji nesou a jež mají v řezu tvar pravoúhlého trojúhelníka s přeponou do síně obrácenou, sesíleny jsou oblými polosloupy s bohatými korinthickými hlavicemi, na nichž spočívá oblomené břevnoví s attikou. Polokruhové pásy oddělují tuto centrální síň od vedlejších klenbových polí.

V hlavní lodi a též v presbytáři dekorovány jsou boky pilířové skupinami sdružených pilastrů, nesoucích oblamovanou římsu, která bez přerušení probíhá lodí a presbytářem, tvoříc v jednotlivých volných polích střídavě obloukové aneb lomenicové štíty, jichž pole zdobí stuccové ro-caillové ozdoby.

Presbytář, o tři stupně zvýšený, uzavřen jest mramorovým zábradlím s kovanými dvířky uprostřed. V předním jeho travée otvírají se na každé straně dveře, mramorovým, barokním pažením obložené a nad nimi tabernakulová trojkřídlá okna v levo do kaple sv. Barbory, v právo do sakristie a kněžského oratoria nad ní.

Boční lodě dosahují jen poloviny výše hlavní a příční lodi, do nichž otvírají se polokruhovými oblouky dvojitých pásů; mají přímá závěrová čela, v nichž prolomeny velké dvéře s ozdobnými dubovými dveřejemi do kaple a sakristie.

Všechny klenby chrámové, ať čtverečné neb obdélníkové, jsou plackové; jen závěr chorový sklenut konchou, prostoupenou okenními lunetami.

Kaple sv. Barbory, jakož i protější sakristie a oratoř nad ní jsou pravidelné, osmiboké síně, sklenuté paprskovitě; v kapli sv. Barbory jsou tři volné strany prolomeny barokově vykrajovanými okny, ostatních pět stran k chrámu přilehlých nese visutou, do kaple otevřenou pavláčku (emporu). V kapli té je bývalá hrobka členů konventu. Bratrstvo sv. Barbory stávalo při kostele (ještě starém) již od počátku 16. stoleth Rozměry chrámu ve světlosti jsou tyto: šířka střední lodě ii-io m, boční lodě 5-70 m, předsíně a presbytáře 9-50 m, čtverce v křížení

I5'0 m, úhrnná šířka trojlodní síně 28-60 m. Úhrnná délka chrámu 55-55 m, z ní připadá na presbytář 15-50 m; délka příční lodi 29-10 m\ světlost kaple a sakristie 8-85 m.

K oltářům, ozdobnému zábradlí před chorem, kazatelně a některým pažením dveří užito vesměs mramoru a to k podstatným částem českého od Berouna a hornorakouského, k ozdobným částem vzácnějších druhů cizích.

Hlavní oltář je stereotypní baroková architektura s .třemi páry volně stojících sloupů (přední s točitým dříkem) nesoucích oblamo-vané břevnoví s vysokým nástavcem a volutovými římsami; za postranními portály vedou schody vzhůru okolo tabernakula, na něm dobrý olejový obraz (45 cm vys., 35 cm šir.). Bolestné Matky Přeštic k é (kopie obrazu z kostela sv. Michala na Starém Městě Pražském, zhotovená kol r. 1686 Matějem Pazourkem z Dobřan). Obraz se zlatou korunkou, svatozáří a stříbrnou obrubou zasazen jest do barokového rámu, tepaného z mědi a postříbřeného, na němž vyryta písmena AS-AK (Amandus Streer, abbas Kladrubiensis), při dolejším kraji pak drobným písmem 1773 Antton Nick. — Stockel.

V nástavci oltáře skupina Nejsv. Trojice v průvodu andělů, nad postranními portály 4 sochy světců z řádu sv. Benedikta. Sochy v nadživotní velikosti ze dřeva řezané jsou hodnoty prostřední.

Velký oltář ní obraz 3 m široký, 6-45 m vysoký,

Nanebevzetí Panny Marie, bohatá komposice jemně odstíněné barvitosti a dobré kresby od Jos. Redelmaiera, Na pažení pravého portálu vydlabána značka kamenická:

Čtyři oltáře boční při pilířích v křížové lodi, jednodušší architektonické koncepce a umírněných barokních tvarů, na každém pár volně stojících sloupů korinthských s kanellovanými dříky a hladkými pilastry. Na nich obrazy a sochy jsou pořadem tyto:

1.    Větší obraz sv. Josefa, v nástavci menší Davida krále (poprsí) na konsolech po stranách sochy Simeona a Anny.

2.    Větší obraz sv. Anny s P. Marií, menší sv. Jan Křt., sochy Za-chariáše a Alžběty.

3.    Větší obraz sv. Jana Nep., menší sv. Víta, sochy sv. Václava

a Ludmily.

4. Větší obraz sv. Kiliana, svrchní sv. Valpurgy, sochy dvou světic. Obrazy dvou posledně uvedených oltářů, nepřemalované, jsou hodnoty dobré; některé z nich připisují se v Sommerově topografii Brandlovi (ne

právem).

5. Oltář sv. Benedikta v jižním ramenu příční lodi, větších rozměrů, má po stranách dvojici sloupů s korinthskými hlavicemi (přední točitý), velký olejový obraz sv. Benedikta, znamenaný: PINXIT IOSEPH REDELMAIER, nádherné tabernakulum, jehož dvířka zdobena jsou stříbrnými, částečně zlacenými, výborně tepanými roccailovými orná-

8o

menty, litým krucifixem a Matkou Bolestnou. Dvě sochy řádových světců na oltáři jsou hodnoty prostřední.

V kapli sv. Barbory barokový oltář z pestrého mramoru, zábradlím a mříží uzavřený, na něm neumělé sochy sv. Apoleny a Kateřiny, v středním poli soška Madonny, potírající nohou hlavu pohana, dva andílci drží spodní lem roucha. Socha, i m vysoká, přeměněná odejmutím Ježíška a žezla na sv. Barboru, je dobrá řezba z 16. století. Polychromie a zlacení dle původního stavu byly obnoveny. Na tabernakulových dvířkách, velmi pěkně tepaných v mědi a postříbřených spatřují se attributy sv. Barbory.

Kazatelna s visutou ambonou, na ní odznaky čtyř evangelistů, nad baldachýnem pěkná socha (dřevěná) Krista kázajícího.

Kredenční oltář, plochá mramorová architektura, na ní olej. obraz Ukřižovaného zběžně malovaný, ale působivý.

V sakristii velké, mramorové 1 a v a b o

s mušlovou nádobou, na ní mosazný kohoutek v podobě hlavy hadí, osedlané mořskou pannou. Nádoby mají panelové pozadí účinného barokového rázu, výborně do výklenku vkomponované.

vesměs

stejnodobého s novostavbou kostela, sluší obzvláště vytknouti dvě velké skříně na nádoby a náčiní kostelní a paramenty v sakristii, dubové, bohatě a vkusně intar-

Z inventáře nábytkového

Obr. 57. Přeštice. Děkanský kostel. Soška P. Marie.

sované a velmi řemeslně pracované. Týmž způsobem zpracovány i vnitřní d v e ř e j e chrámové, lavice a čtyři velké, dvojaté zpovědnice se sochami kajícníků a andílků, držících štítky s případnými nápisy.

Na oblouku triumfálním proti kazatelně s o c h a Ukřižovaného ve ³/₄ životní velikosti řezaná ze dřeva, tělo poněkud stlačených proporcí výborně řezané, 18. stol. počátek.

Před hlavním oltářem sedm lamp ze stříbřeného plechu tepaných dobrého tvaru rokokového. Prostřední, větší ostatních, má ve třech kar-tuších nápisy, z nichž vyčisti lze P. Mauritius Girziczek 1777.

Na severní zdi příční lodi visí veliký, na způsob trofeje ze žlutého plechu tepaný obraz Matky Boží Přeštické s korunou, srdcem a paprskovou září, přenesený sem ze starého kostela. Práce z počátku 18. stol.

Dva kalichy barokové z druhé polovice 18. stol., stříbrné kupy obou mají tepané c |~č~| s koše s třemi ovály, v nichž srdce, kalich a kříž benediktinský [ŇFsMD^na noze menšího z nich, 26-5 cm vysokého p|_lJ b liony modře emailované s obrázky P. Marie Přeštické, svátého Benedikta a symbolického srdce s mečem a třemi liliemi.

tři oválové meda-

Dva páry mosazných svícnů, soustruhovaných (6o cm a 51 cm vys.), renaissančního profilu, z počátku 17. stol.

Dva páry menších, barokových ze stol. 17.

Pět párů barokových svícnů cínových (61 cm vys.) znamenaných 1:776 Acf, a tři páry jiných (90 cm vys.) s letopočtem 1775, erbem kláštera kladrubského a písmeny As. (Abas Amand. Streer.)

Křtitelnice ve dřevěné barokové armatuře, má tvar hladkého cínového kotlíku s dvěma lvími hlavičkami a kruhy, ze 17. stol., původně v kostele Vícovském.

Zámky u velkých dveří kostelních mají uvnitř pěkné kování prolamované, ale velice poškozené.

Paramenty jsou z doby novější; jedině kasule baroková, se zelenými brokátovými postranicemi, dorsální kříž vyšívaný (na něm sdružené erby Risenberský a Bubnů z Litic) je z konce 17. stol.

V archivu děkanském vedle četné sbírky knih obsahu theologického, většinou z 18. stol., matriky farní a index přifařených obcí, obé z r. 1675. Pamětní knihy: Mnemosynon sivé monumenta et memorabilia praepos. Přesticensis, Puteus aquar. viv. od M. Sexstet-tera, (f 1772) Codex miracul., Liber memorab. od Fr. Kuttnera (f 1818).

Zvony: 1 Průměr 0-99 m, výška o-8o m, šestiuchý s bradáči, u koruny opis dvouřádkový:

LÉTA PANE 1824 NECHAL MNE IOSEF LINDAUER DĚKAN PRZE-

STICKÝ

ttw NÁKLADEM DOBRODINCŮ A OSADNÍKU PRZESTICKÝCH PŘELITI.

Pod legendou široké barokové arabesky. Na plášti Ukřižovaný s Marií a Janem, na protější straně obrázek Nanebevzetí P. Marie a štít zvonaře s opisem PETER PAVL PERNER IN PILSEN. Na bocích sv. Florian a Vavřinec. Přelit byl ze zvonu nesoucího znak a nápis pánů Risenber-ských z r. 1650.

2.    Průměr 0-98 m, výška 075 m, ucha pletená. Opis: 2 fenfo 2 jmou 2 bgeían 2 gecf 2 Rffja 2 roobitarojent 2 srjna 2 bopjljo 2 fisijreíjt). rifgrpjsfrljo 2 bBmabBsafeíjO 2 sebnudp na druhém řádku gart 2 ímnraarj 2 btelal 2 fertfo 2ptum 2 Pod jménem zvonařovým kruhový medalion s reliéfním obrazem klanění se Tří sv. králů.

Na hambalku /ýjj,.

3.    Průměr 075 m, výška o-6o m, ucha rýhovaná, čepec silněji klopený, nahoře cimbuřová obruba, pod ní opis ve dvou řádkách:

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Přeštický.    ^

1.    í;oc 4 opus ů mfjmtore ntarte $2 utrpím + a ft blit 4 rrcr xxx um ft perfecíum 4 esf

2.    ft sb prepostfo á? fjemmmmagister ® prírus 4 be normberga.

Mezi oběma řádky got. obloučkový vlys, na plášti pod vimperkem s plaménkovou kružbou obraz Ukřižovaného (obr. 58.). Práce lijecká je nepodařená. Na hambalku letopočet 1734.

4. Průměr o-6o m, výška 0-47 m, ucha s bradáči. Kolem hlavy věnec z barokových elementů, listů a květů. Na plášti plaketa se sv. Trojicí, pod ní psáno:

UnI: TRiNOQUE DEO Cantate In CYMbaLIs BENE SONANTlUBs

. MĚĚRhm

i-

Dále na obrubě TRINE DEUS PLAGAS QUAS PATRIA SVSTINET AUFER CUM METU MARTI FUNERA TOLLE FAMEM.

Na plášti dále erb kladrub. kláštera, kolem

něho

i]

fa#

MDCCLXXII

'i™

m

ijíiá

a štítek se jménem zvonaře IACOB WILHELM SEITZ IN PILSEN.

5. Průměr 0-39 m, výška 0-30 m, má na plášti plakety sv. Václava a Nejsv. Trojice a letopočet 1824. Přelit byl P. P. Pernerem v Plzni ze zvonu sv. Barbory.

Na náměstí čtyry sochy:

1. Na straně jižní na korinthském sloupu soška Panny Marie, dole na podstavci s v. Václav a Vojtěch. Na podstavci nápis:

mm

\m

Obr. 58. Přeštice. Plaketa na zvoně č. 3.

AMSDP IBAHHP EX VOTO A° Dni 1676:

Sochu postavil Adalb. M. Schram, děkan Přeštický.

2.    Na západní straně dobrá socha sv. Jana N e p. na barokovém podstavci, postavená Jak. Hlávkou, far. Němčickým (1707—1740).

3.    Na severní straně sv. Benedikt s kalichem a knihou, pod ním skupina zvířat, dole andělíček s berlou a mitrou. Rázovitá baroková práce (1729), velmi poškozená a opravy hodná. (Obr. 59.)

4. Na východní straně sv. Kilián pravicí žehnající, slabší dílo barokové z 18. stol. (1784).

(Í

Na mostě přes Chlavku kamenné poprsí sv. Jana Nep.

Příchovice.

S e d 1 á č e k A u g., Hrady IX., 176.—

Ričák E. V., 1. c. 198.

ZÁMEK na místě bývalé tvrze a kolébky starobylého rodu Příchovských z Příchovic.

Jednopatrová budova obdélníkového půdorysu, jednoduché barokové úpravy pod mansardovou střechou. Průčelí o 11 okenních osách má uprostřed mírně vystupující a o patro zvýšený ri-salit, v něm portál s balkonem, podepřeným dvěma dobře modelovanými postavami obrů (od Lazara Widmanna ?). Nad balkonem erb nynějších majitelů, hrabat Schonbornů. Risalitu odpovídá na zadní straně polygon, vystupující pěti proláklými stranami z přímé čáry a nasazeným patrem nad hlavní římsu zámeckého stavení.

Stavba provedena v prvé polovici 18. století.

U kapličky na návsi barokní socha sv. Jana Nepom.

-WT

\r

.V

rm

>*

ML

;A Vh

Obr. 59. Přeštice. Socha sv. Benedikta na náměstí.

Ptenín.

Sedláček Aug., Hrady IX., 191. — Žák J., 1. c. — Kniha purkrechtní a urbární všech ku statku Ptenínskému příslušných vesnic z r. 1721 (v archivu hospodář. správy v Merklíně).

Ves byla kol r. 1228 zbožím kláštera Svatojirského v Praze. Ve 14. stol. sídlili na zdejší tvrzi různí majitelé, z pozdějších rodů nejdéle se zde udrželi Kameničtí (1437—1534) a Vidršperkárové, poslední drželi polovici statku a tvrze (již valně zpustlé) r. 1646 na dvé rozdělených. R. 1712 koupil díl Ptenína hrabě Hrzán z Hara-sova, který, jak se podobá, zadní, sešlou část tvrze přestavěl a stavbu nového zámeckého stavení, tak jak jest popsáno v inventáři z r. 1738 a jak se dosud spatřuje, provedl. R. 1738 nabyl Ptenína Ferd. hr. Morzin a odtud Ptenín spojen zůstává s Merklínem.

ZÁMEK, nová část, vystavěná v i. polovici XVIII. stol. v jednoduché barokové úpravě. Jednopatrové stavení s průčelím o n oknech k jihu obráceným, v jeho středu mírně vystupující risalit se štítem, kdež malované stopy dvou sdružených erbů (Morzin a Černín), v právo od risa-litu široký, obyčejný vjezd. Z mansardové střechy vystupuje jehlancová věžice s ciferníkem. Východní, pravým úhlem vybíhající trakt o osmi oknech (v přízemí některé klenby a dveřeje ze starší stavby) spojuje se na sever se starší, v podstatě dosud zachovanou přední částí bývalé tvrze. Stavba tato, ač bez charakteristických známek slohových, datuje se asi ze 16. století. Obsahuje v sobě vjezd polokruhem sklenutý, vedle něhož čtverhranná, do předu vystupující, věži podobná bašta s klenutou síňkou v i. patře, za ní rozkládá se prosté stavení jednopatrové, k pravé straně se prodlužující, v němž byly komory a jizby, čeledí obývané. Příkop, hájící tuto stranu, je dnes zasypán.

V i. patře zámku síň, bývalá tabulnice, s plochým stropem, na zdích v sedmi polích s barokovým orámováním namalovány v chiaro-scuro prospekty panských dvorů (Ptenín, Ježovy, Křenice, Přetín, Vyšov, Bolkov a Háje).

JSI a půdě velký olej. obraz ze zrušené domácí kaple: sv. Tomáš v nadživotní velikosti, od Ign. Raaba (pendant k obrazům v kostele v Bukové) .

Zvonec ve věžici, 0-37 m prům., s opisem: IACOB WILHELM SEITZ IN PILSEN. Na plášti Ukřižovaný, sv. Florian a Vavřinec. Bez letopočtu (18. stol.).

Nad Ptenínem na cestě k Merklínu pískovcová socha, na podstavci nápis:

S: lUDAS

Thadzeus

A 17- 70-

Radkovice.

Sedláček Aug., Hrady IX., 177.

Jihovýchodně od obce na vrchu Jindřínu předhistorické vály (v. t.). Při kopání základů na pozemku od čp. 8 r. 1882 nález pražských grošů.

Na severním konci vesnice Radkovic pod Skalou spodní část věžovitého stavení čp. 18 s kvádrovými nárožími jest zbytkem TVRZE, jejíž vrchní patro s valbovou střechou as před 25 lety bylo sneseno. Pod stavením sklepení valené sklenuté s prostým vchodem, nad kterým býval vchod do stavení. Valy a příkopy až na nepatrné zbytky na straně ke vsi obrácené rozmeteny. Kdy tvrz vznikla, o tom zpráv historických se nedostává, původně patřila bezpochyby k blízkému hradu Skále.

v

Radkovice Zinkovské,

Ves zvaná tak po blízkých Žinkovech na rozdíl od Radkovic pod hradem Skálou. Bývala statkem zemanským. Tvrz po připojení R. k panství Žinkovskému na poč. 17. stol. zanikla. Jihozáp. od obce, směrem k Bilukám (v. t.) skupina mohyl. Chudý nález z jedné r. 1903 prozkoumané mohyly: 2 hliněné jphlance (závaží), střepy 4 nádob a nedopálené kosti uložen je v musei Klatovském.

Renče.

V lese Sukoříně (připom. se již 1377) na severním svahu vrchu „Kožich u“ skupina mohyl (srov. Libálcovice).

TVRZ, původiště Sudů Lukavských z Reneč, nyní panská sýpka při poplužním panském dvoře, dříve příkopy a na severní straně rybníkem obhájená, má ve východním čele věžovité stavení, spola snesené, v něm dosud polokruhový vjezd, kdysi po zvoditém mostě přístupný se skrovnými zbytky jednoduché architektonické úpravy. Průjezdem valené sklenutým vstoupí se na malé nádvoří, uzavřené na severní straně hradební zdí, na druhých dvou stranách vnitřními boky neveliké, prostě stavěné palácové budovy, nyní jednopatrové. V přízemí jsou sklepení, síně v 1. patře (nyní bez hrazení) byly povalové, okna velká, tři na každé straně, nyní zazděná. V celku byla tvrz jednoduchým vší architektonické výzdoby prostým stavením.

FARNÍ kostel sv. cyrilla a methoděje,

nová budova v romanisujícím slohu provedená mezi lety 1868—1878. Lod 22 m dlouhá, 12 m široká o třech klenbových, kápěmi sklenutých travée, choř polygonální sklenutý konchou, v čele západ, průčelí věž jehlancová.

Vnitřní zařízení nové. Z kostela Vícovského sem přeneseny:

Křtitelnice baroková, dřevěná, na přední straně erb kláštera kladrubského s písmeny I • S ■ M • C • (prelát Josef Sieber) a letopočtem 1748, na boku relief sv. Ambrože.

Zvon vysoký 0-77, průměr i-oo m. Ucha pletená, na boku apoštol. Opis dvouřádkový got. minuskulemi:

1.    £ JJimo s boimnt i mtlertmo 2 iStmtcertfrnmo ů mcertmo 2 prtmn 1* Lhů i* nte 2 fenf 2 magtcfer 2 barffjolrmers 2 nomen 2 íjabeí 2 tn 2 8

2.    J (Ututfafe 2 prage 2 ex 2 Ijer 2 latm 2 ber 2 pafrt 2 ommpofeitit 2 et 2 beafe 2 mařte a temper 2 utrgmrs 2 ef 2 ommfms a raitchs 2 lati® 2 ber 2

Na hambalku letopočet 1722 a písmeny P • M • I • P

Zvon i křtitelnice byly sem přeneseny z kostelíka Vícovského. (Řičák E. V., Dějepis m. Přeštic 191.)

■y

Obr. 6o. Zříceniny hradu Roupova se strany západní.

Roupov.

Balbin Bohuši., Miscell. L. III., C. 8, p. 94. — S o m m e r J o h. G., 1. c..

Eichler J os., Dotazy. Rukop. z r. 1826 v zemském archivu. —

233-

H e b e r F r. A., Bóhmens Burgen IV., 41 (s 2 vyobraz, a půdorysem). -— Tra j er J o h., 1. c. 811. — Sedláček Aug., Hrady, IX., 193. — Beschreibung des Wůrt-

schafts-Umtribs der Herrschaft Poritschen Croneberg und Ruppau od Jana N. Tad. Košína, purkrabího v Č. Poříčí, rkp. z pol. 18. st.

r.

I jty

,1

Il/vď.

w*

fM

imjt*

flL

‘.......irii¹

i ■ '■

jL

V lese ,,za díly“ 2 km jižně od obce velké předhistor. pohřebiště o 134 mohylách; menší skupina mohyl od Roupova 1 km na jih u návrší ,,dubí“. As pět minut od této skupiny na samých hranicích Merkl. a Roup., poblíž silnice z Merklína do Přeštic osamocená mohyla (Žák).

Na pastvině ,,Chejlině“ čk. 507 a 509 nalezeny a r. 1862 do zem. musea zaslány dva prsteny ze zlatého drátu, tři jehlice bronzové s kulatými hlavicemi a bronzový závitek z ploského, pružného drátu. (Arch. Pam. V., 239, Šnajdr L., 1. c. 80x, Dr. Píč, Čechy předhist. II., 146, Annal. des k. k. Hofmus. III., Not. 96.) As v roce 1813 vykopány v domě č. 21 v Roupově praž. groše Václava III. (Eichler 1. c.).

Zbytky někdy znamenitého hradu a sídla panského rodu z Roupova. Hrad ještě v 17. stol. byl obýván (vyobrazení jeho z r. 1602 viz na prospektu J. Willenberga), teprv když Roupov spojen byl s panstvím Poříčským, zámek neobydlený propadal pozvolnému rozkladu. Ještě v 18. st. z větší části byl pod střechou; r. 1817 na několika místech se pobořil a odtud nastává jeho devastace.

Kdy byl hrad založen, neznámo; v 14. stol. vyskytuje se již častěji jméno Roupovských. Za Jana II. z Roupova (týž zastával úřad hofmistrovský a mezi léty 1488—-1493 úřad nejvyššího písaře) byl hrad nákladným způsobem přestavován a též za Jana V., posledního držitele hradu z rodu pánů z Roupova, vletech 1595 až

El li r»

ift-

PU>

.-o

"V

.Hn

a**'

‘(i£Í

"•■mm

fHH

Obr. 61. Roupov. Vnitřní brána hradní.

1598 mnoho se na hradě stavělo. R. 1607 přešel hrad pro dluhy na pány z Klenového a od těch r. 1707 propuštěn říšskému hraběti Janu Jiřímu z Hauben, kterýž jej při-vtělil k panství Poříčskému; při něm trvá dosud.

Osada pod hradem byla za pánů Roupovských povýšena na městečko r. 1514.

HRAD rozkládá se na skalnatém hřebenu, který mírně se sklání k východu a jihu, na straně severní a západní však příkře spadá k městečku.

Předhradí i vlastní hrad obehnány byly zevně válem znatelným a částečně zachovaným příkopem, uvnitř děleny byly od sebe přímým příkopem.

Do předhradí vchází se novější branou polokruhem sklenutou, v právo před ní stopy hlubokého příkopu. Na místě bývalých parkánů rozkládá se po levé straně zelinářská a květinářská zahrada, která dále mění se v divoký parčík, po pravé straně spatřují se stáje a hospodářské komory dosud zachované a výbornou valenou klenbou opatřené; z nich vystupuje velkým polokruhem do příkopu bašta uvnitř klenutá. Na konci tohoto stavení zvedá se dvoupatrová budova, ve zdivu dobře zachovaná, slouží vší někdy jako mocná, do hradebního příkopu vysunutá bašta k obraně strany východní a severní a spolu snad též jako zbrojnice. Zvenčí jest to stavení sesíleno v jihovýchodním nároží opěrnou zdí a prolomeno v i. a 2. patře dvěma páry čtverhranných oken s profilovaným pažením. Každé poschodí obsahuje jedinou jen síň; spodní, valené klenutá, přístupna jest z obydelného stavení vedlejšího, hořejší z půdy vedlejších koníren, kdež gotický vchod s vodorovným nadpražím vyložen jest na obou stranách profilovaným ostěním. Hned vedle toho vchodu vlevo jest malá, čtverhranná prostora, kterou mnozí vydávají za kuchyňku, ač zde bezpochyby býval krb, z něhož kouř odváděn byl komínem, založeným na dvou krakorcích, dosud viditelných. Síň tato má uvnitř zdivo jen režné a sotva kdy stropem byla opatřena; pod každým nevelikým oknem spatřují se okrouhlé, v jediném kusu pískovcovém vytesané otvory (zvenčí cihlami zazděné, krajní s šikmým směrem) pro hlavně velkých pušek.

Nepodobá se, že by stavení to bylo mělo ještě nějaké vyšší patro, odbourána byla jen svrchní chodba s podsebitím, když se posledně (okolo r. 1840) dával nový krov.

Vedlejší jednopatrové stavení, užší, obývané správcem statku, je v jádru dosud původní, ale častějším obnovováním pozbylo staré tvárnosti; uvnitř dvéře z tesaného pískovce a zbytky ozdobných ostění okenních. Ve věžici nad střechou visí zvonek znamenaný písmeny F • A • F a letopočtem 1768; na plášti dvě figurky světců v rytířské zbroji. (Dílo Frant. Ant. Franka.)

Od stavení toho běží k vlastnímu hradu zeď, ve které spatřuje se dosud branka s otvory pro kladky padacího můstku; od ní na jih táhl se hluboký příkop (nyní zasypaný) až k veliké okrouhlé věži v protější hradební zdi (spodní část dosud zachovaná), jímž odděleno bylo předhradí od vlastního hradu.

Brána hořejšího hradu má dva podjezdy (obr. 61.), sklenuté do lomeného oblouku, přední hladký, přizpůsobený pro zvoditý most, vnitřní s profilovaným ostěním. V levo od brány spatřují se značné zbytky obytného, kdysi dvoupatrového stavení, kordonovou římsou přepásaného; v jeho přízemí byla vrátnice. Vedle ní spatřuje se veliká kuchyně, dosud zachovaná, čtvercového základu s překlenutými rohy, nad nimiž zvedá se klenba osmibokého hranolu, ústící do vysokého, zevně pásy sesíleného

komínu (obr. 62.). Komín ten, zbavený krovu, který jej as dříve zakrýval, pro svou neobyčejnou formu stal se dalekému okolí viditelným znamením i předmětem všeobecného obdivu. Stavba jeho datuje se z konce 16. stol.; zdivo je vesměs cihelné a výborné jakosti.

Neveliké nádvoří obklíčeno bylo (na třech stranách) palácem, z něhož značnější zbytky zachovaly se jen na kratší, k západu obrácené straně;

i' m

HP*

š*:. ■ dS

*4 ;

AVU

mi

4M

U".7-

Obr. 62. Roupov. Zříceniny hradní kuchyně.

šíje severní je rozvalena, jižní, na holé skále, zmizela na dobro; na jejím místě rozkládá se část divoké zahrady, zde „na tanečku" neb „Daníčku" zvaná. Ve sklepení, jež sousedilo s vrátnicí a kuchyní, nyní již sesypaném, spatřuje se dosud hluboká, nepravidelně do skály vytesaná studeň. V západním křídle bývalého paláce stojí dosud zdi až do 2. patra sahající. Rozeznávají se zde ještě dvě síně nad sebou; z klenby síně hořejší, obsahující dvě křížová travée, zachovaly se ještě patky žeber na konsolech, z nichž jeden zdoben jest listem; též v ostění okenním spatřuje se dosud zbytek ornamentální malby z doby renaissance na červené půdě.

9°

Z nádherného sálu rytířského a komnat s ním sousedících na straně severní, k nimž vedlo schodiště vpravo u brány, nezachovalo se již ničeho; jenom základy zdí několika opěráky sesílených a části přízemních kleneb a sklepení svědčí o tom, že toto křídlo bylo nej význačnější částí hradu. Dočítáme se v Balbínových Miscellaneích o zvláštní úpravě síně, jež vyzdobena byla velkým počtem (na 300) erbů genealogie Roupovské, malovaných na zdi, též o nádherném krbu se zlacenými erby, jehož cena páčila se na tisíc tolarů.

Kamenická práce, pokud se u vchodů a oken záchovala, tvarem i provedením téměř shodná jest s památkami toho druhu v blízkém hradu Švihovském a poukazuje na druhou polovici 15. stol. V té době byl hrad ne-li veskrz, aspoň z větší části přestavován. Větší stavby, prováděné mezi lety 1595—1598, týkaly se hlavně traktu nad schodištěm, vyznamenávajícím se dvěma renaissančními štíty a velké kuchyně.

Před hradem stojí veliká, daleko viditelná sýpka, k jejíž stavbě z 18. stol. použito z větší části kamene z opuštěného hradu Roupovského.

Opodál stojí KAPLE SV. ANNY, vystavěná r. 1696 Frant. Hart-mannem hr. z Klenového; jest to prostá, baroková budova skrovných rozměrů, tvaru obdélníka s nižšími kaplemi po stranách. Nad prejzovou střechou malá cibulovitá zvonička. V průčelí zděný štít a obyčejný vchod, okna polokruhová. Vnitřek prostý; lod čtvercová s předsíní i oltářištěm mají hladká, křížová klenutí, v bocích polokruhové výklenky kaplí.

Oltář s bohatě řezaným, rozvilinovým nástavcem, v jehož listoví sošky sv. Václava, dvou andělů s erby a níže dvou světců bez attributů, jest slušná baroková práce ze sklonu 17. stol. Do středního výklenku postaven jest ve dřevě řezaný reliéf rázu pozdní gotiky, 60 cm vysoký, 44 cm šir., představující skupinu sv. Anny, Marie a Ježíška, ceny prostřední.

Kalich barokový s kupou stříbrnou s prolamovaným a pěkně tepaným košem, v jehož ornamentice tři hlavičky andílkův. Z prvé polovice XVIII. stol.

Dva svícny mosazné, 24 cm vys., barokové, robené na soustruhu. Ze XVII. stol.

V městečku baroková socha sv. Jana Nep.

Skála.

F. A. H e b e r, Bóhmens Burgen etc. IV., 90 (s obrázkem a půdorysem). — A u g. Sedláček, Hrady, IX., 170 (s vyobraz, a půdorysem). — R i č á k E. V., Dějepis města Přeštic 210, a Památky arch. IV., b. 130.

Blíže hradu nalezeny tři palstavy bronzové (pod dubem). Arch. Pam. XI., 179. V hradišti nález střepin nádob z doby historické. (Učitel p. Ad. Šlegl v Měčíně.)

ZŘÍCENINY HRADU, založeného kterýmsi členem rodu Drslaviců v 13. stol. Určitá jména některých pánů Risenberských s pří-

domkem ,,ze Skály" vyskytují se teprv za Jana Lucemburského. Hrad nedlouho potom ustupuje Švihovu, pozbyl svého významu a jak se podobá, nebyl více pány Švihovskými obýván, ale spíše udržován jako rodinný hrad. Se Švihovém sdílel stejné osudy, ostávaje částí jeho zboží až do svého úplného zaniknutí na konci 16. stol. Kdežto ale hrad Švihovský a s ním též tradice původních pánů udržely se až na naše časy, opuštěná Skála propadla zapomenutí úplnému. Teprv F. A. Heber na podnět Pa-lackým daný prokázal opět topografickou spojitost hradu Skály s tradicemi rodu pánů Švihovský cli. Nyní patří bývalé zboží Skalské a s nírr i zříceniny hradu k panství Lukavickému hrabat Schonbornů.

Hrad je založen na posledních dvou výčnělech skalního hřebenu, který od ,,Velkého lesa" nad Vlčím přes Loupensko táhne se k Radkovicům a zde do údolí zapadá. Podél celé jeho severní strany běží málo již znatelný příkop s válem, který uzavírá se skalnatým bradlem, na němž zříceniny hradu se zvedají, prostranství podobné předhistorickému hradišti. Vyšší, vlastní hrad obklíčen byl kruhovitým válem, měl malé předhradí, čtverhrannou věž, která chránila vnitřní ve skále vytesanou bránu a palácové stavení se čtyřmi světnicemi v každém patře. Z těchto staveb zachovaly se jen základy a někde větší části prostého zdivá.

Podobně i druhé, níže položené a od vyššího hradu úplně oddělené hradiště vykazuje jen zbytky větší čtverhranné věže na osamělém skalisku, ze které bylo lze hájiti vchod k nevelikému, po délce zdí na dvé dělenému obydelnému stavení. Za ním rozkládalo se prostranné nádvoří, mocnou zdí obehnané na posledním výpustku skalním. Tento spodní hrad byl as bydlištěm čeledi hradní, slouže zároveň za přední, ochrannou jeho baštu.

Skočíce.

Sedláček A., Hrady IX., 204.

Ze staré tvrze na návrší nade vsí zbyly jen nepatrné stopy náspů a příkopů. Na plánu z konce 18. stol. (v archivu Lužanském) objevuje se tvrz zdejší ještě jako vysoké, věžovité stavení.

Soběkury.

V lese ,,na Držale“ dvě a v lese ,,Radlici" deset mohylek. (Srovp. u Merklína

skup. 4. a 5.)

Soběsuky.

Sněmy české IX., 462.

Ves někdy cisterc. kláštera Nepomuckého; důchod z ní a dvou jiných vsí, Vrčeně a Sedliště, byl prebendou opata. Panství Zelenohorské obsahující nyní část býv. klášterského zboží má tu panský dvůr.

Ve zdi, kterou ohraženo je nádvoří statku čp. 20 pod dvorem panským, zasazen je žulový obdélný kámen (délka 1-20 m) s dvouřádkovým nápisem hrubě vtesanými minuskulemi:

v\

(/»/

Druhý kámen 1-25 m dl., který byl v téže zdi zazděn a nyní v stodole je pohozen, má nápis:

V)

Kameny oba patrně mají vztah ku klášteru Pomuckému. KAPLIČKA na návsi, malá šestihranná stavba s vysokou střechou z let čtyřicátých min. stol. ničím se nevyznamenává.

Stropčice (Tyrol).

V lese „Stropečko" y nízkých, porušených mohylek a zbytky nasypaných valú. Annalen des Hoímus. III., Not. 94., 99. Čechy předhistorické II., 147.

Strýčkovice.

c.

Žák J., 1.

10 m.

As 10 min. jižně od obce mezi potokem Merklínkou a lesem Hůrkou na malém lučním površí skupina 11 mohyl valně poškozených. Mohyly jsou o⁻5 až 1 m vys., o průměru 8

Újezd Purkartův.

Sedláček Aug., Hrady IX., 247. — Sommer J. G., 1. c. 243.

Nejstarší zprávy o místě sahají do 14. stol. V 16. stol. připomíná se zde dvůr s tvrzí ode dřeva dobře vystavěnou, kteráž při dělení statkův rodu Chlumčanských dostala se v držení Jana Boreně Chlumčanského, horlivého cestovatele, kterýž příhody svých cest českým jazykem popsal. Synové jeho prodali r. 1615 statek

Bedřichu Švihovskému z Ryžmberka. R. 1642 nabyli ho Kokořovci a seděli tu až do 18. stol. Později přivtělen statek k panství Žinkovskému.

ZÁMEK na místě dřevěné tvrze as na sklonku 16. stol. nově postavený jest jednopatrová budova prosté zevní úpravy, tvořící dvě ramena pravým úhlem k sobě připojená. V přízemí některé síně křížem sklenuté mají trojhranná, maltová žebra.

KAPLE k zámku ve směru východním přistavěna a jej 01 m převyšující jest baroková stavba z první třetiny 18. stol. se závěrem poly-gonálním, prolomená na každé straně podélné širokými, barokovými okny a prostým vchodem. Nad slemenem taškové střechy skromná zvonička; sakristie tvoří nízký, pětiboký přístavek při východní závěrové zdi.

Vnitřek tvoří jedinou síň 15 m dlouhou, 8-6o m širokou, opatřenou valeným klenutím, příčnými pásy na tři pole rozdělenou. V západním poli na stlačeném oblouku empora, přístupná dveřmi z 1. patra zámečku.

Jednoduchá architektonická úprava vnitřku velmi účinně doplněna jest současně provedenou freskovou malbou v působivý celek. Malba ta povrchní machy ale v pravém duchu dekorativním provedená, pokrývá veškery plochy.

Na čelné stěně až do klenby zasahuje malovaná architektura barokového oltáře, v jehož nástavci Bůh Otec s holubicí, vysílající paprskovou záři k hlav. oltářnímu obrazu (olejovému v bohatém barokovém rámci) Rodiny Páně. Ve třech polích klenby výjevy ze života sv. Anny a P. Marie Na stěně západní nad emporou skupina hudoucích a prozpěvujících andělů. Po stranách hlav. oltáře en grisaille postavy sv. Prokopa a Donáta, v lodi sv. Terezie a Barbory; vedle toho dva malované postranní oltáře s vrchními obrazy sv. Ludmily a sv. Václava (spodní zakryty novějšími olej. obrazy).

Kazatelna, taberna k 1 hlav. oltáře, lavice a zpovědnice jsou dobrá díla baroková s výstavbou kaple současná.

Cínová lampa na věčný oheň je dobrá lijecká práce rokoková.

Dva cínové svícny barokní na trojbokých nohách, běžného tvaru z poč. 18. stol.

Zvony: 1. S obrázkem P. Marie ulit byl r. 1835 Václ. Pernerem v Plzni. 2. Výška 0-18 m, průměr 0-20 m, kol hlavy: SANCTA MARIA ORA PRO NOBIS Na plášti: MARIA THERESIA | GRAFIN IN | SCHINCKAV 1 1739 a nejasně vylitý obrázek sv. Barbory.

Vlčí.

V panském lese Lužanském jz. od obce 11 malých mohyl Dr. Píčem prozkoumaných a popsaných; Pam. Arch. XVI., 538. Vyobrazení nálezu na tab. XXXII. a XXXIII.

Naproti v Poříčském panském revíru Křížkovici skupina 8 malých mohyl a opodál velké pohřebiště obsahující na 70 mohyl kamenných. Jos. Szom-bathy v Annalen des k. k. Hofmus., Not. III., 99.

Vícov.

E. V. fi i č á k. 1. c. 181. — J o h. T r a j e r, 1. c. 830. — A. Š 1 e g 1 v Plzeňských Listech 1892, č. 68, 69.

KOSTEL jako farní pod správou kláštera Kladrubského, jenž držel od r. 1245 některé vesnice v okolí Přeštickém, znám jest již od 13. stol. V bouřích husitských kostel, fara i ves byly vypáleny, avšak na sklonku 15. stol. benediktiny kladrubskými opět obnoveny. Po vytláčení benediktinů z Přeštic za Rudolfa II. proměněn Vícov ve filiálku děkanství Přeštického, r. 1710 (když benediktini nabyli opět Přeštic) fara tu obno

ei¹

■A-Š

mm

v>

mm

Obr. 63. Vícov. Kostel sv. Ambrože.

véna a k ní i Přeštice, kde bylo proboštství bez duchovní správy, přifařeny. Po vyzdvižení benediktinů r. 1785 stal se Vícov filiálkou obnoveného děkanství Přeštického.

Gotická, v celku i podrobnostech dosud zachovaná stavba, svým původem na sklon 13. stol. poukazující a tím zajímavá, že západní průčelí s věží cele z pískovcových, pravidelně vrstvených kvádříků vyložené, sloužilo nad pochybnost k účelům obranným, ježto k ostatní stavbě upotřebeno pouze lomového kamene.

Nevysoká věž v západním průčelí má ve zděné části jen dvě patra, nad nimi na krakorcích posud znalých sedělo bednění dřívější zvonice, nynější s mansardovou střechou nepřesahuje hrubě vrchol štítové zdi. Věž, přístupná jen z vnitř kostela (otvor na severní straně později byl vybourán) má jediné, úzké okénko na straně jižní. (Obr. 63.)

Obdélníková loď prolomena jest na každé straně dvěma rozšířenými, do polokruhu sklenutými okny s vnitřními jen špaletami; jediný

vchod na jižní straně je na obyčejný způsob přeměněn a pozdější kobkou zastavěn.

Presbytář zúžený, stejné s lodí výše, má polygonální závěr bez opěr (dva opěráky na straně severní jsou pozdější), dvě okna postranní, jako v lodi utvářené, pravé v závěru (zazděné) a čelné jsou původní, hrotité a kamenným, na obě strany vyšpaletovaným ostěním opatřeny. Na pravé straně presbytáře stopy zazděného oblouku nasvědčují tomu, že zde bývala přístavba (sakristie připomíná se r. 1677) aneb oratoř*. Lod i choř kryje strmá střecha, kryt z části prejzový, z části taškový.

šli

Vnitřek lodě vykazuje plochý strop, prostou dřevěnou emporu, pod kterou otvírá se oblouk 1 -50 m široký do podvěžní kobky.

sni

Triumfální oblouk lomený, na hranách ubraný, spočívá na patkové římse nezřetelné profilace. Klenutí presbytáře tvoří křížové travée a paprskové zaklenutí chorového závěru. Žebra přiměřené síly, jednoduše vy-kroužená jsou bez konsol, v obou svornících skulptury: v předním pelikán, v závěrovém poprsí Krista s knihou v levici, pravicí žehnajícího. Na straně evangelia čtverhranný otvor sanktuaria, nad ním vodorovná římsa a stříška lilií zdobená.

HP

Obr. 64. Vícov. Kostel sv. Ambrože. Půdorys.

Z nástěnných maleb, jimiž jak se podobá celý kostel byl v 15. století vyzdoben (r. 1712 objeven při opravě kostela u kazatelny obraz sv. Benedikta a sv. Scholastiky, u oltáře na straně evang. erb Kladrubského kláštera, lilie) dvě freskové malby na levé straně lodi odkryté a opravy hodné představují ve dvou scénách (1-72 m vys., 1-40 m a 1-62 m šir.) výjevy ze života sv. Ambrože (obr. 66. a 67). Na levém sv. Ambrož v biskupském ornátě zelené barvy s knihou a kropáčem v ruce modlí se nad klečící postavou kajícího se císaře Theodosia (roucho hnědé), v pozadí podoba ďábla a stuha s minuskulovým nápisem k ději se vztahujícím a z větší části nečitelným (• . . btabalus forqu • • • ab Ambrosia • • • forqaef • • •) Na pravém smrt sv. Ambrože, při jeho levici Kristus, v právo klečící mnich (biskup Honorát) s odloženou mitrou, před lůžkem štíhlá postava jinocha v těsně přiléhajícím žlutém kabátci a fialových spodkách; i zde nápis nezřetelný (. . . Ber mort fmtto rtant bantmt bommč fjabemns . . .)

Hlavní oltář s postranními portály nese rokokový nástavec rozvi-linový se čtyřmi andílky a Nejsv. Trojicí, uprostřed bezcenný olej. obraz sv. Ambrože, vše z 18. stol.

g6

Oba boční oltáře jsou slušné barokové řezby z počátku 18. stol., na pravém socha Madonny s děckem na půlměsíci (obr. 69.) 1-40 m vys., výborná řezba z počátku 16. stol.; na levém sv. Anna, i-io m vys., neumělá řezba z konce 16. stol.

Před hlavním oltářem dřevěná pěkně vyřezávaná mříž (barokový akant a dva ovocné festony) z poč. 18. stol.

io

/111 1 M 11 m I I M M ' 1 I!

ll

O■ g>2.vvv-

Obr. 65. Vícov. Kostel sv. Ambrože: a patka vítězného oblouku, b sanktuarium, c profil žebra

Mezi paramenty nalézá se zelená, sametová k a s u 1 e s krásným, tlačeným vzorkem, ze 17. stol.; na ní vyšity dva erby (ve čtvrceném štítu v střídavě žlutých a modrých polích lvíčky těchže střídavých barev, ve druhém bílé lekno v červeném poli).

Ze dvou zvonů větší odtud převezen do kostela v Řenči (viz tento), menší 0 50 m vysoký, o-6o m průměru, s uchy pletenými má opis jednořádkový:

+ Jínno bomtnt m* gmrtgertfejtmo jepíímo tn onore beo bí s ambrofto.

Na plášti figurka Madonny, 11 cm vysoká. Na hambalku letopočet 1701.

Náhrobníky:

1. Deska z bílého mramoru (pod kazatelnou) i-8i m vys., 0 95 m šir., ve spodní polovici erb Loubských z Lub, v hořejší polov, nápis:

w.

gy6f|||

Í'vy

i-í.

w-j

;:f.

;Vt

sřiP

i?:¹ IřstwwaSl&bk.S!

li

ÉBH

Vj*

i.í£

ffli

T/A v

tY*

-•

Sř';

£v

■

gšjigfe .    ^

SP?W >

řr!J

leg.

8h

v-

|T‘

HP

mm

tím

řf

Jí

Obr. 66. Vicov. Fresko v kostele sv. Ambrože.

LETHA PANIE. 1.5.9*0.

WE CZIWRTEK . PRZED HROM NICZEMI . PAN . BVH . WSSEMO HVCZI . SWAV . SWATAV MILOSTI GEST PRO(STRZED)KEM SMRTI Z TO(HOTO BÍDNÉHO) SWIETA POW(OLATI RACZIL) VROZE NĚHO (PANA ADAMA) LOVBSK IHO (Z LVB A NA RZENC)ZICH A W TO(MTO KOSTELE) WIT ZOW(SKEM TVTO) TI ELO GEHO POCHOWANO GEST

odtud v opise: GEHOZTO DVSSI. PAN . BVH WS₍SEMOHVCZl . RACZIZ . MIL|

OSTIW . BITY . A MEZI. SWE | WOLENE PRZIGITI AMEN. (Písmo v zá-

00

vj

mm

Ml

-V- P;

/C*¹

--

4m ,

1 i;;; '

■vf .__i

i-

Obr. 67. Vicov. Fresko v kostele sv. Ambrože.

vorkách je nečitelno, jelikož zakryto je sloupem kazatelny; doplněno dle čtení Ričákova.)

2. Deska 1-90 m dlouhá, 0-84 m široká, ve spodní polovici erb, v něm dvě křížem položené bradatice; nápis:

LETHA PANIE 1589 WE SST . R . . PO SWATEM . AN TONNYNOWY • MEZY SEDMAV A WVSSMAV . HO DYNAV VSNVLA GEST W PANV BOHV-VROZENA PANI ANNA MARKWARTO WA Z DRAHENIC ANA WODO KRTE GEGYZTO DVSSI PAN BVOH WSSEMOH VCY RACI Z MILOSTIV/

BYTY,

\\:

//

X*

yjr

1/

o? I—■

S>

'XTtr/

ROV

§)

X>

se<s

cJ,

l\'*-

W\

ii

ra

w

-3.^    / lA'

\A\

uxx

v '-XX

H hxii li

XT

IMS

X» 'i 1.■' V -i^—

11

■#S:B

" #»

vxv

i \\

Ari

MifBm

mm

<N'

ir«%i vXiX\ ^ \x V ^

KS»

Obr. 68. Vícov. Kostel sv. Ambrože. Zbytky nástěnných maleb.

x>

ys&m%- íjlrL

’iřlšÉlili

JM

Si

a#

HE

ÍPv\l

íl

Vw AíJafeSfl

Ilk^ASsi

<5>

■ NX j'W\

v'

ílN/X

-X-'

HsS

,-x

X"' '

s>,

odtud v opise :

. . . A W POOZET SWATYCH WOLENYCH . . .

3. Vedlejší náhrobník 1-48 m dlouhý, 0-82 m široký s erbem vyšlapaným má nápis ztěži čitelný, jejž uvádíme dle čtení Ričákova:

LETHA P. 1558 VMRZEL GEST VROZ. A STATECZNY RYTIRZ P. HVMP-RECHT MARQVARD Z HRÁDKY KTERÝŽ BYI_____

r

'W

W;

I?

.1

rivj

v.

SÍ

gflfc TV ::

Obr. 69. Vícov. Kostel sv. Ambrože. Madonna na postranním oltáři.

4. Deska 1-15 w dlouhá, 0-62 m široká, znak vyšlapaný s opisem: íeía pane 1559 tmtrjel gesf nrrqenp p. Han BHabsst líDarqnarb j fjrabku prtmt Bebtelt pofím a fnín podýman prší . p bní; racj se smtltmmft nab buIjTp gebo.

Kromě těchto ještě dva epitafy jiné v choru, nečitelné.

5. V lodi při vchodu do kostela ve zdi zasazený náhrobník pískovcový, i-6o m vysoký, 077 m široký, na něm rytíř klečící s erbem nad hlavou, před ním kůň osedlaný, v pravém rohu obraz Nejsv. Trojice (v klíně Boha Otce mrtvola Kristova, vedle holubice); rytíř drží blánu s nápisem: BOZIE BVD MILOSTIV/ - | MNYE • HRZYSSNEMV. V levém rohu nápis:

'Ol    -

■ %šwSŠMW*". y>

sjjpi

1 ^...^IsšewáS^^r.-, ₍r$*%l ’ř«^fí'í^:rW'|

^a^ĚSOĚh

■-.j

,7j

[‘•i

P«S|

:?

"h

•*Aj

1*3

*->•

W"l

Obr. 70. Vícov. Kostel sv. Ambrože. Náhrobník Adama Boryně ze Lhoty

CZOZ • SE • KOLI • j NARODILO : VMRZYTI ■ MVSY • YA KOZ • ON • VMRZEL | I • TY • VMRZYTI • MVS | YSS • WCZERA • BILO | NA NIEM • A • DNES j NA TOBIE

V opise čteme: LÉTA • 1 • 566 • TEN S PATEK • PRZED | KWIETNAV S NEDIELI S VMRZEL S VROZENI S PAN S ADAM S BOŘIN S ZE LHOTI | SIN 8 PANA S IANA S BORNIE 8 ZE LHOTI | A NA S MYSKOWICZICH 8 GEHO 8 KRÁLE S FERDINANDA 8 PROKORATOR A • odtud dále: PAN • BVOH S RACZ 8 MILOSTI W • | BEYTI • DVSSI 8 GEHO S

Náhrobník pečlivě, ač neumělou rukou pracovaný (obr. 70.).

Lampa na věčné světlo, darovaná dle nápisu Anežkou Kunhutou Příchovskou z Příchovic r. 1669.

Vrčeň.

T r a j e r J., 1. c. 228.

Ma-

Lib. memorabil. (Manuale parochiae Vrčzenensis) z r. 1700. trika I. (dlouhý, špalíčkový formát, cenná a zajímavá po stránce formální i obsažné), založená knězem Blaž. Venceliem Holickým r. 1652.

Stará osada na Úslavě již ve 12. stol. připomínaná, patřívala klášteru Pomu-ckému, s jehož zbožím připadla k Zelené Hoře.

KOSTEL SV. VAVŘINCE, již ve 14. stol. (1352) a odtud nepřetržitě farní. Gotická budova orientovaná, při rozsáhlé opravě mezi lety 1866—1869 vykonané v podrobnostech přeměněná, při čemž loď k západu prodloužena o 7-5 m.

Obdélníková 1 o ď s novým průčelím, v němž hlavní vchod, podélné strany mají po 3 oknech, uprostřed sev. strany nový, hrotitý portál s profilovaným obložením, choř se závěrem polygonálním, při něm na straně severní věž ve svrchní části nová s okrouhlým, nově přistavěným schodištěm. Všecky opěráky při lodi a presbytáři jsou od základu nové, též všecka okna, hrotitá, při poslední opravě zvětšena a novým ostěním opatřena.

Loď uvnitř 20-50 m dlouhá, 8-40 m široká, původně krytá rovným stropem, sklenuta je nově ve tři křížová travée s žebry, oblouk triumfální lomený s ubranými hranami, bez paty a římsy má v rozpětí 4-87m, presbytář 6m široký, 9-10m dlouhý s původní got. klenbou tvoří křížové travée a 5/8boký závěr sklenutý paprskovitě, závěrníky jsou hladké, žebra klínovitá s jednoduchým žlábkem, opřená bezprostředně o zeď, pouze na stranách podélných sedí na hladkém, pětibokém konsolu. Okna hrotitá, na straně severní nový vchod do podvěžní, valené sklenuté kobky, která slouží za sakristii. Vnitřní zařízení nové, obrazy oltářní od Jana Herzoga v Plzni.

Pacifikálek tabletový, rokokový, 26 cm vysoký, uvnitř auten-tika z r. 1742. Běžná, tepaná práce.

Křtitelnice polokulová, žulová, hrubého díla, jejíž doba vzniku bezpečně stanovití se nedá.

Zvony: 1. Průměr o 83 m, výška o-6i m, ucha rýhovaná, opis jednořádkový: O VENERANDA 8 TRINITAS 8 O ADORANDA S VNITA S 5 LÉTA 818585875 MK 5 Pod opisem got. obloučkový vlys, na dolejším okraji gotická vinutina, boky hladké.

2. Průměr o-8i m, výška 0 63 m slit byl r. 1873 v Plzni.

3. Průměr 0-35 m, výška 0-28 m, na plášti figurky sv. Jana a Pavla, letopočet 1823 a štítek zvonařský s opisem: IOHANN : ADAL • PERNER IN BUDWEIS.

4. Průměr 0-23 m, výška o-i8w s obrázky sv. Jana Nep. a dvou jiných nezřetelně ulitých světců, letopočet 1823; ulit od téhož Pernera.

V sakristii žulový náhrobníki-8ow vys., 075 m šir. s nápisem prohloubeným, hrubých liter:

LETHA 1584 VMRZEL KNIEZ IAN CHRIZOSTO M ZLATOVSS HI TVTO GES T POLOŽ IEN.

KAPLE SV. VOJTĚCHA v lese Chlumci nad Vrčení, založená r. 1684 Václ. Vojtěchem hrab. ze Šternberka; 1787 zavřena, byla r. 1819 opět otevřena a 1883 obnovena.

Zděný, vysoký oktogon se stanovou střechou, obyčejným vchodem a gotisujícími okny. Vnitřek paprskovitě sklenutý. Na oltáři olej. obraz 2m široký, 2-50m vysoký, polokruhem zakončený: sv. Vojtěch žehnázemi, od Frant. Horčičky v Praze.

Vedle oltáře balvan s dvojatou prohlubní, v kraji proslulý, na němž dle pověsti lidové odpočinul sv. Vojtěch při svém návratu z Říma do Čech.

Na mostě přes řeku Úslavu pískovcová SOCHA SV. JANA NEP. v životní velikosti, dobrého díla; na třech stranách žulového podstavce chronogramm z velké části již nečitelný. Z XVIII. stol.

Vřeskovice (Břeskovice).

Schaller J. G., 1. c. T

IX., 203. — Jan Nep. Tad. Košín, Beschreibung des Wúrtschafts Umb-tribes der Herrschaft Poritschen Croneberg und Ruppau. Rukopis v archivu na zámku Poříčském a na děkanství ve Vřesko vících. — Eichler J., 1. c.

¹—> h-1

126. —

ar., 1. c. XII.,

[., 232. — T r a j e r J.,

e b e r F r. A., IV., 24 c., 809. — Sedláče

A u g.,

CL (D

Ves a v ní tvrz byly zbožím Drslavicův, jichž jedna větev zde sídlila; z nich první známý držitel byl Ota z Vřeskovic okolo r. 1339. Ve stol. 15. dostaly se Vřeskovice v držení pánů z Roupova, od kteréž doby tvrz neobydlená pustla, až zanikla docela. Statek počátkem stol. 18. připojen s Roupovem ku zboží Červeno-Poříč-skému, u něhož dosud trvá.

Z TVRZE, stává vší na návrší, jež na straně severní k obci příkře spadá, zbyla jedině zed as ym vysoká, o níž opírá se nyní stavení čp. 88. V tvrzišti samém, jehož nepatrné stopy valů na straně jihovýchodní se

ještě spatřují, stojí nyní několik chalup. Před časy nazývala se planina s tvrzí sousedící Úpor, odkudž vysvětliti si lze německý přídomek Schon-anger, jehož ve 14. stol. užíval Racek z Vřeskovic.

DĚKANSKÝ KOSTEL SV. JANA KRT. (farní ve 14. stol.,

(1352), r. i834fara na děkanství povýšena), orientovaná budova původně gotická, na sklonku 16. stol. opravená, ne-li přestavěná (r. 1593 byl kostel arcibiskupem pražským Zbyňkem Berkou vysvěcen). R. 1870 byl kostel

Km

fr

Obr. 71. Vreskovice. Kostel sv. Jana Krt.

přístavbou bočních lodí a předsíně s kruchtou značně rozšířen a stará čásť zevně modernisována.

Nové průčelí s třemi segmentovými vchody, balkonem a bizarním štítem jest přístavbou z r. 1870; z téže doby jsou i podélné zdi lodi chrámové, oživené lesenami a prolomené na každé straně čtyřmi podélnými, nahoře polokruhem zavřenými okny. Nad chorem zvedá se stanová, taškami krytá střecha.

Choř polygonální, bez opěr, s okny přeměněnými má po levé straně věž, v horní části modernisovanou, krytou jehlanovou střechou, po pravé straně oratoř.

Původní chrámová síň, 13 m dlouhá, 7-53 m široká (do ní vstupuje se z nově přistavěné předsíně), před poslední přestavbou (1870) na každé straně dvěma širokými, polokruhem sklenutými okny prolomená a valeným, kápěmi prostoupeným klenutím opatřená, tvoří nyní střední lod

chrámovou, po stranách dvěma širokými oblouky a čtverhranným pilířem od přistavěných lodí bočních oddělenou. (V bočních lodích dvě travée, sklenutá kápěmi). Oblouk triumfální, segmentový, přizpůsoben jest valené klenbě presbytáře 6-i6 m dlouhého, 6 m širokého, v závěru sklenutého paprskovitě. V levo široký oblouk otvírá se do sakristie pod věží, kdež valená klenba, v právo do ploše krytého oratoria.

Hlavní oltář, baroková stavba výborných poměrů a tvarů s dvojatým sloupovím, z 18. stol., na něm slabé sochy sv. Petra a Pavla, nový oltářní obraz křtu Kristova a obrázek na plátně malovaný (30 x 25 cm) hlava Jana Křt. na míse (velmi jemná, delikátní olejomalba z počátku 18. stol.)

Oba boční oltáře jsou dobré, ploché architektury z 18. stol., obrazy na nich (sv. Filomena a P. Marie) nové.

Z téže doby ikazatelna, okrouhlá na osmibokém sloupku korinth-ském, na amboně tři reliefy (Kristus pastýř, sv. Jan Křt. na poušti a Rozsévač).

Socha sv. Felixe, obstojná řezba z 18. stol.

Křtitelnice cínová, tvaru zvonovitého, bez víka 079 m, s víkem 1-02 m vysoká, s opisem na dvou páskách got. písmem stuhovým, vypoukle rytým, nahoře:

gbncje © po rassem © srotefte © hajte © ero © rassemn © sfraorjeni © kioj t tmnerjt © a

dole: pohrjíi ® se © ten ? spasen (hlavička andílka) lmbe 8 ale ? hfoj 8 ne 8 onnert © fmbe 8 jafraqen 8 marek 1 • 5 • 4 * 2 •

Na boku vyryty dva erby sdružené, v levém orlice Roupovská, v pravém křížem přeložené ostrve, pod erby: ZK KMIGZIG PGTR3Í, po stranách erbů později připsáno:

OBNOWEN ZA KNEZE JGANZ

LÉTA 1657 J GAKVBA BRAMBVRSKYHO.

Zvony: 1. Výška 0-64 m, průměr 076 m, ucha pletená, opis jednořádkový :

anno z bomtm + m z rccc ® I*o z fosa + esí z ampana (sic) z ab + lanbem z bet z ef ® sancíorom ® om

2.    Výška 0-43 m, průměr o-6om, přelitý od Anny Bellmannové v Praze r. 1870 ze zvonu původně z r. 1514.

3.    Nově ulitý v téže dílně a téhož roku 1870.

4.    Bez nápisu s plaketami sv. Václava a Nejsv. Trojice, bez nápisu, zdá se býti z dílny Pernera v Plzni z počátku 19. stol.

Pacifikálek stříbrný, zlacený, 30 cm vys., pěkně tepaný barok.

Svícny mosazné, soustruhované, tři páry (31, 34 a 37 cm výšky), renaissanční profil, ze 17. stol.

io6

Kancionál (na kruchtě) z r. 1693 Václava Karla Holana Roven-skýho „Capelmistra Wyssehradského" v bílé kožené vazbě.

Náhrobníkz červeného mramoru 1 -05 m široký, 1 -95 cm vysoký, na něm rytíř ve zbroji s přilbou u levé a erbem (dvě křížem přeložené krace)

při pravé noze. Opis (švabachem):

Beta p: 1606 ro ptmbtelt pn parnaqe & | BOarka (Eroangelijti Pante Bmrjel Bro;ent M síafeqnt; Bpftr; Pan Blbreíjf    jbra |

Ijengc; Ba porjtqt.... B ro foroto .. . | .... podjoroan ©efjojfo bu (JJt btil;) Bac; Bhlosftro Betft Brněn. (Obr. 72.)

Náhrobník z téhož mramoru, 0-95 m široký, 1-90 m vys., na něm postava paní s rukama sepjatýma (hlava a ruce vytlučeny) spočívající na podušce. Opis:

Beffja pante 1604 ro patek po Be= | btelt Qlaníafe Bmrjela Brojena pani; Bíjbtefa ^[tjjoroa; B)t-íroroirj, | na porjicji a ^uifje, a ínío . . . (gegt íie) | Io ro panu obpocjiroa Brjteftaroagtqe roejeleřjo ; H)mcírot;d; poroftam; «—»

Ostatní náhrobníky a sice: Jana z Roupova (f 1540), Bohosuda Koce z Dobrše na Bo-rovech (f 1570), Kateřiny Nebi-lovské z Drahobuzi na Ježovech (| 1601) a hraběnky Amalie von der Hauben, rozené Stáel-Holstein (z počátku 18. stol.) byly r. 1856 při kladení nové podlahy dlaždicemi pokryty.

Ve škole: „Schul-Verordnungsbuch v. J. 1788“ a ,,Tage u. Vor-merkbuch" z r. 1789. — Pamětní kniha školy od r. 1852.

c—    ír

fcgyjgl

■:Sš

fm

*****

Obr. 72. Vřeskovice. Náhrobník Albrechta Šice z Drahenic.

Zálesí.

V obecním lese sz. od samoty Loupenska 3 mohylky. Annalen des k. k. Hofmus. Not. III., 98.

Zelené.

U sochy sv. Vojtěcha jz. od vesnice skupina as 10 malých mohyl. Jiné 2 mohylky na obec. pastvině j. od obce nedaleko skupiny mohyl u Loupenska. Mohyly

popsal Dr. J. Píč v P a m. Arch. XVI., 536; tam i nález bronz, věcí vyobrazen. Čechy předhistor. II., 148. Annalen des Hofmus. Not. III., 98.

Zelená Hora.

Heber Fr. A. 1. c. — Schaller J a r., 1. c. XII., 138. —• 1. c., VII.

S o m m e r J. G. 24. — Sedláček Aug., Hrady IX., 221. (s půdorysem^. —

roz-

Památný hrad na vysokém, zalesněném vrchu, na jehož jižním úpatí kládá se město Nepomuk a pod srázem severním starodávný klášter cisterciácký,

rr

Ví

~ 'u

&■

'm

OLA

13

yii

BE&

[i

*<■

[2\ *; !a f

=s»

Obr. 73. Zelená Hora. Brána předního nádvoří zámeckého.

k jehož zboží Zelená Hora patřila. Král Zikmund zastavil r. 1420 veškeré zboží rozkotaného před tím kláštera bratřím Bohuslavovi a Hynku Krušinoví ze Švamberka, po nichž přešlo zástavou na Zdeňka ze Šternberka na Konopišti, za něhož odbývána zde památná ona schůze Jednoty panské r. 1465. Rod pánův ze Šternberka držel panství Zelenohorské až do r. 1726, kdy koupí získal je Adolf Bernard hr. z Mar-tinic. Dcera jeho Marie Dominika, jeptiška kláštera sv. Anny ve Vídni, ustanovila dědicem panství Jeronýma hraběte Colloredo-Mansfelda, skrze jehož vnučku Vile-minu dostalo se v držení rodu knížat Auerspergů.

Založení hradu je v podstatě původní, avšak jednotlivé části jeho prodlením času podlehly různým proměnám, najmě pak stavba palácová, která byť ne celá aspoň z části přestavěna byla v nynější stavení zámecké umění milovným hrabětem

Václavem Vojtěchem ze Šternberka ve druhé polovici 17. století. Tomu nasvědčují četné, do nadpraží i jinde vytesané letopočty. Trakt východní ve svrchní části postaven teprv ve století osmnáctém.

Strmé stráně vrchu tvoří se tří stran přirozené opevnění hradu. Se strany jižní, k městu obrácené, nutno bylo vedle hradební zdi, která obkličuje celé hradiště, učiniti ještě ochranné opatření zvláštní, o sobě stojící baštou s hláskou, ze které ještě nepatrné zbytky na osamělém chlumku se spatřují. Těsně při ní stojí panská sýpka, prosté obdélníkové

l "■

■ ; - / '

V-r

ff

..

-u

<•«

II

Obr. 74. Zelená Hora. Sošky svátých v průjezdě zámečkem.

stavení, na jehož štítu letopočet 1669 odkazuje stavbu tu témuž Václavu Vojt. hraběti ze Šternberka. Vchod na sýpku, obložený kamenným pažením, má ve štítovém poli desku s hvězdou Šternberskou a nápisem:

HOC OPVS | EXSTRVI CVRAVIT ILLVS :

D • D • WENCESLA, ADALBERT COMES A STERENBERG • MAGIS TRO HVI CAPITANEO TVNC DANIELE•F•T•A HIRSHENFELD ANNO • 1670

Poněkud níže je poplužní dvůr s pivovarem, kde na sloupu sklepení spatřuje se letopočet 1693.

Od sýpky mírně stoupá cesta podél svahu horského, podepřená zděnou terasou, při jejímž počátku kříž na kamenném podstavci s letopočtem 1705 a hvězdou. Terasový výstupek pod samým již hradem označuje místo, kde stávala přední branka. Vlastní brána předhradní, sklenutá polokruhem, hájena jest po pravé straně okrouhlou věžovitou baštou (nyní sníženou), na níž znáti dosud zbytky sgraffitované rustiky a po levé straně jednopatrovým stavením obydelním (obr. 73.). Obě ta stavení spojena jsou zděnou, krytou chodbou, přes bránu vedenou. Branou vstoupíme do dvora předhradního, v němž po levé straně nalézá se kůlna a dále stáje pro koně

li

tel

v-

fBfc

s&íss

■í%

11

Obr. 75. Zelená Hora. Renaissanční truhla v zámku.

(v nadpraží letopočet 1706), mezi nimi ve zdi branka na parkán s letopočtem 1695. Stranu pravou zaujímá kostel hradní. Cestou mezi kostelem a stájemi, nad jichž jedním oknem zvětralý, nečitelný nápis ze 17. stol., dojdeme k západnímu traktu zámeckého stavení.

ZÁMEK skládá se ze tří traktů, uzavírajících pravoúhlý dvůr, který na čtvrté, severní straně ohraničen jest hradební zdí. Trojpatrová stavba vyniká sic imposantní, vysokou polohou a rozsáhlostí, avšak chudě vypravena po stránce architektonické, činí dojem slohu prázdné, jednotvárné budovy, což zejména platí o dlouhé, všude hladké frontě jižní. Ze se druhdy zámek honosil též nádhernější úpravou zevnějšku, toho svědkem jsou některé dekorativní kusy pískovcové, ležící před průčelím zámeckého kostela, z nichž zejména mohutný konsol renaissanční vyniká ušlechtilostí tvaru a vyspělostí technickou.

IIO

Hlavní vchod, polokruhem sklenutý a úplně holý nalézá se v traktu západním, jehož levá třetina poněkud vystupuje z přímé čáry ostatního zdivá. V průjezdu valené sklenutém jsou po levé straně dvéře dřevěné s hvězdou a letopočtem 1669, na zdi dřevěné sochy ve ²/₃ životní velikosti sv. Šebestián, sv. Štěpán, sv. Vavřinec a sv. Jiří, dobré řezby, ze 16. stol., pocházející z domácí knížecí kaple Vídeňské. (Obr. 74.)

Strana východního křídla, do dvora obrácená má v přízemí čtyři arkády (nyní zazděné), v jichž záklenkách spatřují se hvězdy, nad dvěma pak ANNO — 1696. Ve výši druhého patra je terasa, zakončená k se-

»*' I > rp v ť. £33®í »• r*j v

. -------------------------------~.~~~--~?

b    -    . - ■. v -r*

lilií T

. I Uí t!

..... <*:.>

bS

C* •

SPíš⁵

Kř

000000000000

Ylí

.."I¹

*■

mé

.*>

k9

«•

(lii' ý

* ’ :i;‘ VV fV '.* I .

1&

HIV

J . x> í,

^    « tA&tP*

Obr. 76. Zelená Hora. Renaissanční truhla v zámku.

věru věží od barokové římsy teprv po 17. stol. přistavěnou a přikrytou plechovým jehlanem.

V jižním hlavním traktu, 68 m dlouhém, jest ze dvora vchod o dvou obloucích v hladké renaissanční bossáži, vedoucí na schodiště k vyšším patrům, v rohu jihozápadním vchod k bývalým důchodenským kancelářím, odkudi na světlo vynesen pověstný Zelenohorský rukopis; místo označeno jest mramorovou deskou.

Prostranná nárožní síň, která slouží v době letních veder za jídelnu a přístupna jest též z parkánu zvláštním vchodem (v nadpraží letopočet 1669), sklenuta jest valené; z jejího kouta otvírají se dvéře do kamenného ve zdi založeného šneku, vedoucího až do nej vyššího patra.

Hlavní schodiště dekorováno jest trofejemi válečnými a loveckými různého druhu, domácí i cizé provenience. Ze společné chodby, vedené při stranách do dvora obrácených, vchází se do jednotlivých síní a komnat, uvnitř volnými průchody spojených. V nich nalézá se množství namnoze cenných kusů nábytkových a drobnějších předmětů uměleckého průmyslu

moderního i staršího z doby baroku, rokoka a empiru, srovnaného dle účelnosti jednotlivých interieurů, jichž jednotlivý výpočet vymyká se z rámce nutné stručnosti. Ukázkou uvedeny některé jen předměty ve vyobrazení.

WK

KOI

542

Ir* ‘

ŠLk

Obr. 77. Zelená Hora. Pušky slonovinou vykládané.

Též místnosti druhého i třetího podkrovního patra nepostrádají cenného nábytku, různých drobotin a předmětů dekoračních. Chodby dekorovány jsou (v i. patře v levo) výrobky keramickými z majoliky, skla, cínu a mědi,

(v i. patře v právo) olejovými portréty členů rodův Auersperg, Colloredo-Mansfeld a Šternberk; ve 2. patře výbornými portrétními mědirytinami od Dreveta, mědirytinami a lepty německými, francouzskými a vlašskými, rozmanitými prospekty měst a zámků, výjevy loveckými od Riedingera a j. Ve východním křídle téhož patra jest ve velké síni umístěna sbírka ethno-grafická a vedle ní prostranné domácí divadlo.

Obr. 78. Zelená Hora. Pušky ze XVII. stol.

Z jednotlivých síní zámku budtež tuto zvláště uvedeny ony v 1. patře, do nichž vchází se z koridoru renaissančním portálem, v jehož nadpraží letopočet 1670.

Velká síň na konci západního traktu, příčkou na dvě dělená, jejíž plochý strop vylíčen malbou prostřední ceny, znázorňující výpad Ladislava ze Šternberka proti Turkům z Budína, na podlaze letopočet 1689. Vedle ní ložnice s dobrým nábytkem barokovým; dále salon s některými výbornými kusy nábytku z doby empirové, na stěnách krásná benátská zrcadla, skvostné nádoby a figury z porculánu míšeňského, vídeňského a j., křišťálový pohárek s broušenými ornamenty z 18. stol., zlaté kuličkové hodinky francouzské, jiné s tepaným mosazným ciferníkem ve společenském saloně s koženými tapetami některé výborně pracované a vykládané sekretáře, prádelník s rokokovým kováním, četné nádoby ze staršího porculánu čínského, výborné majoliky hollandské a j.; v lovecké síni skříně a sekretáře slonovinou vykládané, velká truhla renais-

sanční, vyřezávaná (obr. 76.), skvostný otisk Diirerova sv. Huberta, z četných loveckých zbraní některé kusy obzvláště pěkně vykládané slonovinou a perletí (obr. 77.); v červeném přijímacím saloně výborné rytiny anglické a francouzské, tři skvostné barokové sekretáře (obr. 79.). V nároží jihovýchodním knihovna (díla francouzská a německá) še stropem valené sklenutým, lustr z benátského skla, krb z červeného mramoru se sdruženými erby Šternberků v a Maltzanův, nad ním velká olejová podobizna v bohatě řezaném barokovém rámci Marie Dominiky z Mar-tinic v kroji mnišském, (majitelky Zelené Hory) z r. 1769 od Mart. Unterbergra, na stěnách výborné starší rytiny anglické, bohatě vyřezávaná kolébka ze 17. stol., barokový pulpit skládací ze 17. stol., na něm dva urbáře vázané v koži (české) z r. 1680 a 1681.

■BSP*

v>

m?-.

iggjBí

[ ppr ý

Vchod ku koridorům 2. patra má v nadpraží letopočet 1671, na dveřích v traktu východním 1765. V síních a komnatách tohoto poschodí mnohé cenné kusy nábytkové a dekorativní, zajímavé též některé starší majoliky slovácké, tři olejové obrazy krajin od Ant.

Manesa s motivy z okolí Zelenohorského z let 1830—1832.

Obr. 79. Zelená Hora. Barokní sekretář v zámku.

Na chodbě ku věži dva velké obrazy alegorické z někdejšího paláce hrab. Colloreda v Praze z počátku 19. století.

Síně 3. patra, nižší, s eliptickými okny jsou původu již novějšího, byvše bezpochyby zřízeny z podkroví v 19. století. V západním traktu domácí, nově upravená kaple. Ze dvou kalichů jeden je z konce 16. stol. Týž je 18-5 cm vysoký, má hladkou, kuželovitou kupu, šesti-laločnou nohu na okrouhlém podstavci, nodus s routovými výčněly a šestiboký stvol, na němž mírně vypuklé, jemně kreslené ratolístky renaissanční. Dvě pokrývky na kalich, jedna ze zeleného, druhá z červeného hedbáví, bohatě zlatém vyšívaná; prvá znamenána je písmeny F • E • T • AP • P • L • V • G a letopočtem MDCCXXXIII, druhá, podobně znamenaná, vykazuje letopočet 1725, na každé opakuje se čtyřikrát spleť známek T a Z. Výrobek francouzský. Ornát je z r. 1826.

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Přeštický.

KOSTEL NANEBEVZETÍ PANNY MARIE. Oriento

vaná budova, ve východní části gotická; baroková lod založena, jak se podobá, na starých základech. O původu kostela písemných zpráv se nezachovalo, ale stavba sama svědčí druhé polovině 15. stol., kdy vládli na Zel. Hoře již pánové ze Šternberka, jichž erb spatřuje se na svornících klenby kostelní. R. 1557 (za Ladislava ze Šternberka) byl kostel opravován, r. 1688 za Václava Vojt. hraběte ze Šternberka obdržela lod nynější podobu

a přistavěny oratoř a sakristie.

Gotická stavba obsahuje v sobě presbytář a dvě čtvercové kaple, které jako příčná ramena, z boků jeho vystupující, stejné jsou s ním výše. Čtyři opěráky v nárožích poly-gonálního chorového závěru mají po ústupku, pultové jich stříšky oživeny jsou lomeni-čkami. Okna chorového závěru a východní strany kaplí jsou podélná, na obě strany mírně vyšpaletovaná a polokruhem zaklenutá; ostatní okna, prolomená na podélných stranách do kaplí, jsou již z doby baroku. Zdivo této východní části je z větší části kvádrové, avšak omítnuté. Mezi závěr chorový a kaple vsunuty v 17. stol. nižší přístavby oratoře po levé a sakristie po pravé straně, jimiž některá okna do polovice výšky zastavěna.

Síň chrámová tvoří obdélník. Barokové průčelí, vybíhající nad hlavní římsou v zděný štít, prolomený segmentovým oknem a oživený nárožními jehlany, má uprostřed čtverhranný portál s tesaným ostěním, v jehož nadpraží deska s nápisem:

(í&RŠJfo    • A H • D -

&&&!> XXXVUi

■ jjtT

ih. A

11118

_i!

'I

!h. A

LN - A I

Obr. 80. Zelená Hora. Almara z r. 1738.

DEO OPT • MAX :

OMNIVM BENEDICTIONVM AVTHORI PATŘI ET VIRGINI MATRI MARIŽE IN COELOS ASSVMPT7E • S ■ ADALBERTO BENEDICENTI VNDE MONS VIRIDIS HANČ /EDEM S • VETVSTATE CADVCAM RECONCINARI FECIT | WENCESLAVS ADALBERTVS COMES A STERNBERG

V římse hvězda Šternberkův a letopočet 1688. Ve štítu nad portálem sdružené erby Václava Vojtěcha hrab. ze Šternberka (f 1708) a manželky jeho Kláry Bernardiny roz. svobod, paní z Maltzan (f 1719).

Podélné zdi prolomeny na každé straně čtyřmi okny čtverečnými s polokruhovými závěry.

Vnitřek. Čtyři páry čtverhranných pilířů, sesílených na všech stranách jednoduchými pilastry, dělí síň chrámovou na širší a vyšší lod

r-'-<55

_í&5i

Obr. 81. Zelená Hora. Sklenice ve sbírkách zámeckých.

hlavní a dvě nižší a užší lodě boční; z těch otvírají se do střední lodi eliptické oblouky. V prvním poli, jež zaujímá předsíň s emporou, je klenutí valené, v ostatních polích stlačené klenby křížové.

*.v

<■>>

i)I

■A

mmtás

Obr. 82. Zelená Hora. Nádoby majolikové.

Gotický presbytář s lodí stejně široký, je bez vítězného oblouku. Týž skládá se ze dvou křížových polí a chorového závěru, vytvořeného z pěti stran pravidelného osmiúhelníka a sklenutého paprskovitě. Z před ního pole prolomeny byly v době barokové přestavby eliptické oblouky, jimiž hlavní lod jaksi se prodlužuje. Klenba choru i obou kaplí zvýšena

jest nad hlavní lod 01 m\ klínovitě skrojená žebra jsou v choru bez konsolů. Na všech svornících spatřují se erbovní štítky Šternberků v; svorník v chórovém závěru prodlužuje se mimo to ve směru osy deskami s minuskulovým nápisem, silnou vrstvou maltovou zakrytým a proto nečitelným.

O::::::::::::: O:

í±==p:

i:

C^i

?É-

X"

z:;.::-;: z::::::::.

V=7

Obr. 83. Zelená Hora. Kostel P. Marie. Půdorys.

Čtvercové kaple mají 4-60 m v rozpjetí, žebra opírají se zde o kon-solky, z nichž jeden zdoben je erbem Šternberkův. Na hlavním oltáři (obr. 85.) výborně řezaný akantový nástavec, v něm nejvýš hvězda,

••V.

■-

JpT

Obr. 84. Zelená Hora. Kostel P. Marie. Podélný řez.

pod ní Nejsv. Trojice, tři páry andílků, dole klečící sochy sv. Vojtěcha a Jana Nep., uprostřed v zasklené skříni dřev. socha Madonny Zelenohorské s děckem, i-6o m vysoká, neumělá, gotisující řezba (kopie sochy z konce 16. stol., nyní v klášteře františkánském ve Vídni), nad ní znak Martinický s písmeny M : D : V : M. (Maria Dominika v. Martinic). Z polov. 18. stol.

w*

'mm

i.

ÉsSIÉH

■1

rl;'

II

..

II

11

•<

-i?    *

I i.

íTAJ

1! ■

Obr. 85. Zelená Hora. Hlavní oltář v kostele P. Marie.

Oba boční oltáře mají prolamované nástavce z akantových rozvilin s erby Šternberků a Maltzanů; na levém nový obraz Anděla Strážce od /. Schmidta (1861), na pravém olej. obraz Ukřižovaného, zběžně sic, ale s vervou malovaný. Z konce 17. stol.

S oltářem hlavním stejného je původu též baroková kazatelna, na ní erb Martinický, na baldachýnu sv. Jan Nep., na schodišti a amboně reliefy otcův církevních a evangelistův.

........ -

■i

-m

X*

U*Á5Í«í»-.

Obr. 86. Zelená Hora. Soška sv. Vojtěcha v kostele P. Marie.

V choru na zdi dřevěná soška sv. Vojtěcha v biskupském ornátě, pravicí penízky podávajícího. Čtverhranné gotické tabernakulum je středem bývalé archy; v jeho pozadí malovaný červený koberec, nesený dvěma cheruby, dole na podstavci hvězda Šternberská, nahoře segmentová výplň s prolamovanou gotickou ratolestí. Soška 1-20 m vysoká, zlacená i s tabernakulem je vynikající práce řezbářská z počátku 16. stol.

V bočních lodích: 4 reliefníobrazy, řezané ve dřevě, 130 m vys., 1-24 m šir., představují výjevy ze života Kristova: Narození, Klanění se sv. Tří králů, Obřezání a Obětování. Původem z Klatov (dle nezaruč. zprávy z kláštera dominik.), patří skulptury tyto, koncipované ve velkých rysech a energicky prováděné, k výborným toho druhu pracím 16. stol. Bez polychromie (obr. 87. a 88.).

Na hlav. oltáři antipendium, barokové motivy skvostné vyšívané hedbávím a zlatém na šedivé, soukenné půdě (dle všeho část dekorativního předmětu ze zámku). Po obou stranách mensy obrazy na dřevěných deskách malované v oleji: S • WENCESLAVS S • ADALBERTVS, jiné dva na půdě (sv. Jakub a Petr), barokové, prostřední ceny.

Kalich stříbrný je věrnou (novou) kopií kalichu zámeckého ze 16. století.

Velký olej. obraz sv. Antonína Paduanského ceny prostřední z 18. stol., byl původně v zámecké kapli. V choru v právo na zdi žulový náhrobek barokový s erbem Šternberským, v hořejší polovici kartušová deska s nápisem:

WENCESLA • AD ALBERT .... TO NAT(?)G IX IAN OBUT XXIII FEB.

(Náhrobek ten patří asi synáčkovi umění milovného hrab. Václ. Vojt-ze Šternberka, zemřelému v útlém věku dětském.)

Za oltářem jsou 3 epitafní desky ve zdi, první značí místo, kde zazděno jest srdce zesnulého majitele panství: Jeronýma hrab. Colloredo-Mannsfelda (f 1822), druhé náleží Františku hrab. Colloredo-Mannsfeldovi (f 1852) a třetí manželce jeho Kristině, roz. Clam-Gallasové f 1886.

Dvě desky pískovcové (na jedné znatelná jsou úplně vyšlapané.

Před kostelem leží vedle svrchu zmíněného konsolu a jiných renaiss. stavitelských okras též žulový konsol paty klenbové s ornamentální skulpturou pocházející ze zřícenin Klášterních. Téhož původu je též fiála, uložená v koutě pod hudební emporou. (Obr. 16.)

Na vížce v západním štítu zvon s plaketami sv. Vojtěcha a Jana Nep. má nápis: SIT NOMEN DOMINI BENEDICTVM | IOS. PERNER GOS MÍCH IN PILSEN ANNO • 1 • 7 • 50.

Pod hradem, na pokraji lesa (při silnici) kamenná socha Bolestné Matky Boží s Kristem na klíně, v životní velikosti. Velmi dobrá sochařská práce baroková. Na jednoduchém barok, podstavci nápis se tří stran, v předu:

DolorosžeVirgini Gratiosže Matri Saschi

NENSI EX SINGULARI DE ■VOTIONE OB VARIA BENEFICIA PER

bár

&//

&

;]

pti

K:^ 1

K

p^SES

/

Wt

fot

r'l'ř

d£

ir⁵^

;í.:4®E

li

i*£-

i-’*

m

f/ ■

\£á

m

r' ' i

5ř.

jffl

a:

! >

Obr. 87. Zeleni Hora,

1

i; /

a

vv

Reliéfy v kostele P. Marie

5

*

::.

'

> :XÍ-j,

m

,v

9

■ - ■&

'1

LI

*o*

w

V^í '

&

«:

.

k

-¹ yy.

• *r.....

<:m

•gg

ry

■

a

I

i!

% m

m

1

ss

§é

á

I

m

1

í

-

" *■'; ' ''

• I

US

i!-

■s

v

■

r

;

luv?

li.

-v

I.A

mhummvawm’af‘

E

■ M

'■:

.7

Ml

W

m

M

i

m

1

■

AI

'í

,

i JL____Z

.

m

:a

-A

^ i

>T

tz.

m

L®

i

:

i

BSBB

Obr. 88. Zelená Hora. Reliefy v kostele P. Marie.

3>

■m4

Jill- .

CEPTA ERIGI FECIT ÍOSEPHUS

Franciscus Lydl Director

GrONBERG/Í DIE XXV MARTI VtIpsa VIrgo InterrIs GRESSVS NOSTROS DlRÍ GAT ATQVE IN HORA MOR TlS NOBlS PROPlTlA SVCCVR RAT

v levo: Der Schmertzhafften

ÍUNGFRAUEN UND GNADENREI CHEN SASCHNER MUTTER GOT TES AUS SONDERBARER AN DACHT WEGEN VILLFALTIG ERHALTENEN GNADEN HAT AVFRICHTEN LASSEN lOSEPH

Frantz Lydl Verwalder

IN GRUNBERG DEN XXV MARTI AUF DAS

DIE GOTTES GEBTEHRERlN Vnsere sChrItt beVare VnD beI Vns bIs In Letzte stVnD Volte Verharren

v právo: BOLESTNÉ PANNIE

Milostiwe Matce Boži Sassinske, z obwzlasst

NI POBOŽNOSTI ZA ROZLIČNÉ DOSÁHNUTÉ DOBRODINÍ POS TAWITI DAL lOZEF FRANCZ

Lydl Sprawce Zeleno Hors ky dne xxv Března abIta sVata panna krokI NASSE RZlDILA APRZl sMrtI sVaV przIVIetIVostI

NAS V BOHA CHRÁNILA (1741)

Při silnici před cestou na hrad u hostince na ,,Vyskočilce“ slušná socha sv. Jana Nep., klečícího. Na žul. podstavci

Zerovice.

Ve statku č. 30 nalezeno bylo r. 1898 při kopání studně množství drobných stř. mincí (halířky husitské, rakouské, bavorské a j. ze stol. XIV. a XV.)

V

Zinkovice,

Dvůr u Žinkov, někdy dědina kláštera Svatojirského (Žizenkovici, kol r. 1228). U dvora mohyla.

V

Zinkový.

CD

►i CD

r*

p.'—1 ^

_ Ol

i-t< O •

(h

r-

o

tť CO c7h

O)

_ 2* 4

ó 00 >0

voá i-h

„    , HH

d T3 M

to

0\

ca.

Matriky, 2 svazečky špalíčkové, I. od r. 1650, II. od r. 1685. — A n-nales z r. 1737 (liber, memorabil.), založené P. Václ. Vojtěchem Janem Pátkem z Wiesenfeldu.

Starobylá osada, ve které kolébku svou měla stará Drslavická větev pánů ze Žinkov. Původní sídlo jich bylo při rybníce nad říčkou Úslavou, na jehož místě stoji zámek dosud obývaný; ve 13. stol. založili východně na skalnaté výšině (nyní ve Františkově lese a oboře) nový hrad, zvaný po zakladateli Potoví Potenštein, z něhož zachovaly se jen vály, příkopy a slabé stopy zdí.

Kdy tento hrad zanikl, o tom zpráv není, ale opuštěn byl již ve stol. patnáctém. Od polovice 15. stol. drželi Žinkovy po Drslavicích pánové z Klenového. R. 1712 prodala je Zuzana Frant. ovdovělá hrab. z Klenového Janu Fr. hrab. ze Steinau, který je postoupil 1722 dceři své Marii Terezii, provdané za hraběte Václava z Vrtby. Dědictvím přešel statek po vymření toho rodu r. 1830 na Jana kníž. z Lobkovic, od toho na hrab. Fil. Štaufenberga a po něm na Jana hrab. Harracha. Nynějším držitelem je Karel ryt. Wessely.

Osada rozkládající se na konci rybníka nabyla práv městečka již ve 14. stol., neznámo ale, byla-li v užívání erbu; listiny o tom přišly před časem k ztracení.

ji]

.7QM.

Obr. 89. Žinkovy. Kostel sv. Václava. Půdorys.

FARNÍ KOSTEL SV. VÁCLAVA připomíná se mezi farními ve 14. stol. (Reg. dec. pap. 1352), r. 1684 shořel, r. 1736 byl v nynější své podobě od základů nově vystavěn.

Baroková stavba orientovaná má proláklé průčelí s rovnoramenným štítem, jejž převyšuje tašková střecha s křížovým slemenem; portál ob-

s\

?|fWv

; íjAfS. ť

•’

i- A

á#

V .%• V'*

*/*\ ■»

'wmm i

71

m-

ák.

'*:>•

Obr. 90. Zinkový. Kostel sv. Václava. Jižní portál.

délný s kamenným pažením a vodorovným nadpražím, nad ním plastický, stuccový obraz smrti sv. Václava (obr. 91.), nad portálem velké okno segmentem sklenuté, nad ním v kartuši kusý již nápis plastický:

MARIA TERESIA

WRTTBY NATA COMITISSA DE

(STEINAV) DICTA

HANČ SACRAM TEDEM ....

E FVNDAMENTIS NOVITER SVMPTIBVS PROPRYS (FIERI FECIT)

AO

Vlnitě kroužená nároží (v nich schodiště na kruchtu) tvoří přechod k podélným stranám lodi, která pravoúhlými výstupky doplňuje se s chorem analogicky s přední částí lodi utvářeným v podobu pravidelného kříže; příčná ramena v obou čelech prolomena jsou velkým, segmentovým oknem a dekorována pilastry s vkusnými, výborně modelovanými hlavicemi šabra-

wrr~

'i

'JSm

«**

jíža

§g|

yi!llÉn>

HéHH a;

pjiwps^jl

kĚF '•■■;    „ jí. T'

kti

m

£. íl'1T

l    pgi .

K** ■    v ■•v

||:

/;

:;S|

•'

Mé:

Obr. gr. Žinkovy. Kostel sv. Václava. Západní portál.

kovými. K východní straně choru přiléhá věž, nad římsu kostelní o jedno patro zvýšená, v nárožích dekorovaná pilastry a krytá cibulovou bání.

Na jižní boční straně lodi portál s kamenným pažením, v ozdobně orámovaném poli nad ním sdružené erby zakladatelů z Vrtby a Steinau, pod nimi stuha s nápisem:

MARIA THERESIA DE WRTTBY • NAT • C • DE STEINAV ANNO 1735

Vnitřek velkými segmentovými okny vydatně osvětlený, působivý je ladným rozvržením prostory a účinnou dekorací stěn sdruženými

pilastry, jichž barolisované korinthské hlavice a spojující je ornamentální vlys s maskaronem výborně jsou koncipovány a s technickou vyspělostí al stucco provedeny.

Středem je čtverec lodi s otupenými rohy, k němuž pojí se v ose podélné přední loď a choř a v ose příční kaple, v půdorysech stejné to obdélníky valené sklenuté; loď hlavní přepnuta jest kápí. Empora v západní části lodi na mírně vzedmutém klenbovém koši má nad sebou kon-

SF

íp

1 i*

11111

' ^4

fl

li

fc

ar

~“<r~

mk

Jj

513

>v.

ma

Mi

gr d

»*

•i

Obr. 92. Žinkovy. Kostel sv. Václava. Vnitřek

chovitou, do přímé závěrové zdi zapadající klenbu. Sakristie, do které se vchází za oltářem jest podvěžní kobka s klášterním klenutím; z ní vedou točité schody do depositáre hladkým kříž. klenutím přepnutého.

Veškerá dřevěná architektura barokových oltářů, výzdoba skulptu-rální a řezbárská pochází z doby výstavbě kostela blízké a patří mezi dobré toho druhu práce, řezbářská mezi výborné (čtyři velké obrazy s dekorativními, znamenitě řezanými rámy odneseny do zámku). Na hlavním oltáři obraz sv. Václava od Frant. Horcičky v Praze z r. 1820 malý obraz Nejsv. Troj i c e (přemalovaný) od Fy. Scherera v Klatovech z r. 1833, barokové sochy sv. Havla a Ignáce, na římse sdružený erb Vrtby-Steinau a letopočet MDCCXXXVI.

Na levém vedlejším oltáři slušný obraz Rodiny Kristovy z r. 1776 a sochy sv. Terezie a V a 1 b u 1 g y, na pravém obraz

sv. V i n c e n c e z Ferrary (slabý) signovaný: Avgííin Tomaifchel pinx. 1819, sochy sv. Františka a Isidora.

Na bočním oltáři sv. Jana Nep. (z r. 1738) bohatě figurovaný a rázovitě malovaný obraz s v. Jana, podílejícího chudé a neduživé, po stranách sochy sv. Rocha a Šebestiána, ve skleněném sarkofágu na oltáři ostatky sv. Theodora, v jehož ruce stříbrná, zlacená nádobka s rytým nápisem:

CapsULa qUa

GLorlosI MartYrls TheoDorI

proprIVs sangUIs asserVatUr.

Nad dřevěným barokovým pažením, jímž boční portál je obložen, zvedá se ozdobný, až k oknu sahající nástavec volutovou římsou zakončený, v jeho ploše dobrý olejový obraz sv. Michala arch. v boji ďábla potírajícího, po stranách sochy sv. Apoleny a Vavřince. V nárožích lodi sochy sv. Petra a Pavla, v postoji výborných a dovedně řezaných.

Posléze jmenované čtyři sochy jsou bez odporu dílem sochaře Lazara Widmanna, jehož vedením i mnohé jiné sošnické práce v kostele provedeny byly. Od něho též pocházejí dva putti a 6 pískovcových soch světců na parapetní zdi, kterou hražen jest vyvýšený hřbitov kolem kostela a které svými attributy jeví se býti ochránci proti moru, válce, neúrodě, bouři atp.; socha římského vojína ve válečné zbroji má na zadní straně nápis;

OPVS

LAZAŘI WIDEMANN MDCCLXVIII

Na oltáři sv. Vincence dřevěná socha P. Marie s děckem, obstojná řezba ze 17. stol. (barokisovaná kopie dle staršího originálu).

Svícny: 3 páry cínových rokokových, 6 párů barokových z 18. stol., pár mosazných soustruhovaných ze 17. stol.

Křtitelnice baroková z pestrého mramoru, nádoba poloku-lová na čtverhranném dříku, tvarem i provedením výborná práce z 18. stol.

Před oTářem sv. Jana náhrobník vyšlapaný, z něhož vyčisti lze jen HIC SEPVLTVS | A 176 * | REQVIESCAT IN PÁCE.

Jiné dva kameny na hladko vyšlapané, před hlavním vchodem, kryjí vchod do hrobky Klenovské, ve které dle nápisu v pamětní knize farní zaznamenaného pochován též Vilém Fr. hrabě z Klenového a Janovic, hejtman kraje Plzeňského, zemřelý dne 17. března 1696.

K asule z bílého a zlatého brokátu s vetkanými pestrými hedbáv-nými květy. Polovice 18. stol.

Zvony: i. Průměr 0-94 m, výška 076 m. Na koruně ornamentální pásek renaissanční, pod ním opis dvoj řádkový:

+ SKRZE ZNAMENY SWATEHO KRZIZE OD NEPRZATEL NASSICH WISWOBOD NAS

PANE BOŽE NASS WEGMENO + OTCE Y + SINÁ Y DVC + HA SWATEHO AMEN (3 hlavičky okřídlené).

Pod tím dvojatý ornamentální pás. Na boku v torovém orámování:

EG GEST L. 1695 W-V-P-P-WYLIMA RIMSKE RISSE

(erb)

TENTO ZVON Z GINICH ZVONV KTEŘÍ SKRZE OHEŇ NA S • WITA DNE 151VNY LÉTA 1684 SKAZV PRISSLI S POMOCI GINICH DOBRODIN-CZVW PRZELIT ZA PANOVANÍ FRANTIŠKA STE

Hrab : z Klenoviho Svobodné

HO P • Z ÍANOVICZ P • NA ZlNKOVEH A RATKOVICIH

Dále obrázky Ukřižovaného s Marií a Janem na ornamentálním podstavci, sv. Václava, sv. Ondřeje, štítek zvonaře a pod ním nápis: IOANNES PRIC | QVEY FVSOR | CAMPANARVM | ME FVDIT CL | ATT4E.

2. Průměr o-67 m, výška 0-84 m, na plášti:

GOSS NICH IN PILSEN WENZL PERNER

1838

3.    Litý od Juránka a Pernera v Plzni roku 1879.

4.    Prům. 27, výš. 22 cm, s opisem dvouřádkovým:

+ HONOR! SANCT/E TERESI/E VIRGINIS FVSA CLATT4E ANNO DOMINI ® 1720 ®

Na plášti obraz Matky B. a štítek zvonaře Jana Pricqveye z Klatov.

Na náměstí u kostela (proti věži) velká socha Neposkvrněného Početí P. Marie (stromy zakrytá) na oblém, do čtyř barokových k o n s o 1 ů s okřídlenými hlavičkami vybíhajícím podstavci, na němž čtyři kartuše (v jedné z nich erb hrabat z Vrtby). Výborné dílo Lazara Widmanna.

ZÁMEK, původně jednoduché stavení v 17. stol. přestavované, o dvou pravý úhel svírajících křídlech dvoupatrových, zbavených častými přeměnami slohově zajímavých podrobností, přeměněn byl v naší době pod vedením vídeňských architektů Helmera a Fellnera přístavbou věže,

*0

Xt

ÍY

Sl

'**Wi ,m

K)* :

-*** '*■■■* ***;■'

BII lift,

BljljÉ

JV,

fcAfl 8 U

Pfe

rl

iť-‘i

jí iJ

JM

■r Jk-

ff

mm

tu .

N)

Ml

sm

Obr. 93. Žinkovy. Pohled na zámek před opravou.

Obr. 94. Žinkovy. Pohled na zámek po přestavbě.

dvou věžovitých arkýřů, terrassy na sloupových arkádách, zvláštní gotické kaple a bohatou ornamentální výzdobou zevní i vnitřní v nádherné romantické sídlo s póla gotické, s póla renaissanční.

Zbytky valů a příkopů, které se zde ještě v minulém století spatřovaly Eichler) zarovnány byly při úpravě okolního parku.

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Přeštický.

Z bohatého vnitřního inventáře moderních i archaeologicky cenných předmětů uvedeny budtež zvláště:

Velká skříň renaissanční, v náplních dvouhlaví orlové, ve vlysu nápis: 16 MARIA ELISABET WIERERIN 84.

Gotická truhla, i-86 m dlouhá, 0-78 m šir., 0-94 m vysoká, víko třešňovým sametem s tlačeným vzorem podloženo, spodní ležina a vnitřní dvě přítruhlí řezanou a polychromovanou ornamentikou zdobené,

Mw

.........

•gPS!

# ř ••

fel

’?

IVf-k:

« >r

* fí-CsVv

»•

%DÍL?. •'

.1

'-íwl

-T\

Tj

% +\

:t.

5*?-

p EIpkj;

'-V

v«

■ **"í

Obr. 95. Zinkový. Barokní kredenc a židle v zámku.

zevně bohaté kování prolamované. Původně v tvrzi Lubské u Klatov. 15. stol.

Velký sekretář renaissanční vykládaný a mnohé jiné kusy nábytku ze 17. a 18. stol.

Na chodbách několik dobrých alegorických obrazů a architektur, na plátně malovaných (inventář starého zámku), dva velké obrazy z farního kostela.

V    salonu tři olej. obrazy portrétní, z nich dva jsou kopie dle Van Dýka a Rubense.

V    pracovně velký obraz Rubensův (na dřevě) 160 cm vys., 125 cm šir., Faun a Nymfa, výborná kopie originálu v Mnich. Pinakothece.

I3I

V ložnici: Madonna s Ježíškem mezi dvěma anděly, obraz na dřevě 90 cm vys., 60 cm šir. Vlašská škola z 15. stol.

Četné nádoby, tepané v mědi, porcelánové a kameninové Dawenportské a Wedgwoodské; skleněný pokál z, českého skla s dvoj-hlavým orlem (na kovovém podstavci, uražený) a j. v. V jídelně tepaný žlutý ciferník.

Žitín.

SommerJ. G., 1. c. VII., 262. — Sedláček A., Slov. místop. — Eich 1 er J., 1. c.

Samostatný statek, nyní dvůr k panství Žínkovskému příslušný. Severně od dvora v lese stopy valů zaniklé tvrze Malešova, kteréž jméno u lidu dosud se udrželo. Táž byla zbožím kdysi kláštera Nepomuckého; dvůr dostal se v 16. stol. jako pustina ke statku Žitínskému. V lese ,,na B u č i“ mohyla.

KRAKÓW

V^eeh„ic*£

SEZNAM MÍST.

Bezděkov

Bijadly

Bíluky

Biřkov

Borový

Buková

Čelakovy

Dnešice

Horšíce

Chalupy

Chlumčany

Ježovy

Jindřín

Kaliště

Kbely

Klášter (Pomucký)

Klikařov

Kloušov

Krašovice

Křenice

Letiny

Libákovice

Lišíce

Lukavice Dolní

Lukavice Horní

Lužany

Měčín

Merklín

Mileč

Nedanice

Nedaničky

Nepomuk

Neuraz

Nezdíce Dolní

Nezdíce Horní

Oploť

Otěšice

Petrovice

Poříčí Červené

Prádlo

Přeštice

Příchovice

Ptenín

Radkovice pod Skalou

Radkovice Žinkovské

Řenče

Roupov

Skála

Skočíce

Soběkury

Soběsuky

Stropčice

Strýčkovice

Tyrol viz Stropčice

Újezd Purkartův

Ví co v

Vlčí

Vrčeň

Vřeskovice

Zálesí

Zelené

Zelená Hora

Zerovice

Žinkovice

Žinkovy

Žitín.

SEZNAM UMĚLCO A REMESLNÍKO.

, Bartoloměj, zvonař v Praze, 85.

Bellmannová Anna, zvonařství v Praze, 105.

Bellmann Karel, zvonař v Praze, 38.

Bergler Josef, malíř v Praze, 38.

Brandl Petr, malíř v Praze a Kutné Hoře, 31, 79.

Čapek Jindřich, sochař v Praze, 58.

Dientzenhofer Kilián Ignác, stavitel v Praze, 71.

Diepoldt Arnošt, zvonař v Praze, 64.

Diepoldt Josef, zvonař v Praze, 12.

Drevet C., mědirytec v Paříži, 112.

Fellner a Helmer, architekti ve Vídni, 128.

Fliegl Josef, řezbář a truhlář v Klatovech, 40.

Fortner Ludvík, zlatník a stříbrník v Praze, 55.

Franck Frant. Antonín, zvonař v Praze, 60, 88.

Friebl Antonín, malíř, 61.

Fiihrich Josef, malíř ve Vídni, 17.

Geřábek Kar. Josef, tiskař v Praze, 42.

Haffenecker Antonín, stavitel v Praze,

7i-

Hanuš, konvář, 30.

Herzog Jan, malíř v Plzni, 59, 102. Horčička František, malíř v Praze, 103, 126.

Jan Konvář, zvonař, 81.

Jiljí (Egidius), zvonař v Plzni, 27, 30. Juránek a Perner, zvonaři v Plzni, 9, 24, 36, 57, 128.

Kandler Vilém, malíř v Praze, 51. Kratzmann G., malíř v Praze, 17. Kůhner Jan Jiří, zvonař v Praze, 52. Kůhner Josef, zvonař v Praze, 12. Lhota Antonín, malíř v Praze, 58, 63. Luragho Anselm, stavitel, 71.

Lux F. Julius, malíř v Plzni, 31.

Makal Jan, zvonař v Rokycanech, 53. Mánes Antonín, malíř v Praze, 113.

Max Josef, sochař v Praze, 55.

Ohmann Bedřich, architekt, 74.

Pazourek Matěj, malíř v Dobřaněch, 79.

Perner Jan Vojtěch, zvonař v Budějovicích, 53, 60, 103.

Perner Josef, zvonař v Plzni, 119.

Perner Petr Pavel, zvonař v Plzni, 81, 82.

Perner Robert, zvonař v Plzni, 62, 70.

Perner Václav, zvonař v Plzni, 14, 57, 62, 93, 128.

Petr, zvonař v Norimberce, 82.

Pricqvey Štěpán, zvonař v Klatovech, 9, 69, 70.

Pricqvey Jan (starší), zvonař v Klatovech, 128.

Pricqvey Jan zvonař v Klatovech, 12, 17, 42, 60, 63, 65, 66, 128.

Quitainer Ondřej, řezbář a sochař v Praze, 14. 3¹-

Raab Ignác, malíř jesuita, 6, 26, 84.

Redelmaier Josef, malíř, 79.

Ridinger Jan Eliáš, malíř a mědiryjec, 112.

Rovenský Václav, varhaník v Praze, 106.

Rubens P. Pavel, malíř, 130.

Samassa Maxm., zvonař v Lublani, 24, 42.

Scherer Frt., malíř v Klatovech, 126.

Schmidt J., malíř, 117.

Schor Jan Ferd., inženýr v Praze, 31.

Seitz Jakub Vilém, zvonař v Plzni, 57, 82, 84.

Sittauer Antonín, geometr, 33.

Stóckel Ant. Mikuláš, zlatník, 79.

Tomaischel Aug., malíř, 127.

Unterberger Martin, malíř, 113.

Veselý Eduard, řezbář v Praze, 58.

Wachsmann Bedřich, malíř v Praze, 58.

Widemann Lazar, sochař v Plzni, 31, 83, 127, 128.

Wild Antonín, sochař v Praze, 52.

Willenberg (Willenberger) J., kreslíř v Praze, 86.

■

\í3

v

i.

zachovaly, určití — pokud možno — jich vznik a původ, odhadnout! uměleckou a historickou jich cenu a konečně označiti ony památky, na jejichž zachování obzvláště záleží. Vytčen tu programm úmorné drobné práce pro celá takřka pokolení pracovníků, práce však nevyhnutelné, aby se mohlo na jisto postaviti, jak umění výtvarné v království Českém se vyvíjelo, odkud první motivy přicházely, jak se vytvářely, jakou měrou umělci cizí zde spolupůsobili, a co přímo z ciziny k nám bylo přivezeno; neboť jen podrobnou znalostí všech památek umění může se dojiti k ocenění vývoje tohoto umění neboli ku správným jeho dějinám. Mimo tento theoretický, velice žádoucí výsledek možno však i očekávati, že podrobné poznání, jak se umění u nás vyvíjelo, nezůstane bez účinku na umělce výtvarné, jakož i na správu zemskou a veřejnost naši, aby zachovány byly ony památky, jež pro vývoj umění domácího jsou zvláště charakteristické a naprosto zasluhují, aby byly ušetřeny a zachovány.

Archaeologická kommisse sestoupila se poprvé 8. května 1893, podala velesl. výboru zemskému dobré zdání o zachování památek domácího umění výtvarného a starožitností domácích vůbec, sjednala svá organisační pravidla a rozdělila se v odbory praehistorický, historický a lidový- Jakožto přední úlohu vytkla si zdělati Soupis památek historických a uměleckých v království Českém, snesla se na příslušných pravidlech a vyslala své delegáty do jednotlivých okresů. Dosud vyšlo dvacetpět dílů soupisu. Zvláštní pořadí tvoří Soupis král. hlav. města Prahy,jehož část, obsahující Soupis chrámu sv. Víta, pokladu Svatovítského a knihovny kapitulní, podána již veřejnosti.

Přední zásluhu o rychlé uskutečnění podniku tak vážného má zemské zastupitelstvo království Českého, které nejen poskytlo nezbytné podpory hmotné, ale i zvláštními oběžníky praesidiálními doporučilo podnik ten úřadům samosprávným v příslušných okresech; také veledůstojné konsistoře vřelým doporučením podporovaly práce, jež ostatně i širší obecenstvo provázelo zájmem, porozuměním i všestrannou podporou.

S obzvláštním uznáním sluší podotknouti, že i peněžitá pomoc z okresů zkoumaných na důstojné vydání soupisu se dostavila. Soupis památek Pražských umožňuje značná subvence, kterou k tomu účelu poskytuje král. město Praha.

Do soupisu jsou pojaty:

1.    památky praehistorické krátkým označením;

2.    památky umění stavitelského, sochařského, malířského od románské doby do počátku XIX. století; předměty uměleckého průmyslu, pokud nejsou v majetku soukromém; stavby historicky důležité, jako hrady, opevnění, mosty a j.

Soupis vydáván jest jazykem českým i v překladě německém pro každý politický okres zvlášť. Ke skupinám okresů podle starodávných krajů přidána bude úvodní stať o památkách lidového umění, a zároveň uvede se příslušná literatura. Při popisování ustanoveno šetřiti největší stručnosti.

WYUZIALY P0LITECHN1CZNE KRAKÓW

—— Publikace archaeologícké kommisse při Soupis památek historickýcJi a nměkkýi

BIBLIOTÉKA GIÓWNA

Svazek

I.    Politický okres kolínský. Napsal Karel. obyčejném K 3"—, na papíře velínovém

II.    Politicky okres lounský. Napsal Dr. i na papíře obyčejném K 2⁻40, na papíře

III.    Politický okres sedléanský. Napsali Dr.

Cena...............

IV.    Politický okres roudnický. Napsal Dr Bohumil Matějka. Cena . V. Politický okres milevský. Napsali Dr. A. Podlaha a Ed. Šittler.

Cena . .    ....................

VI. Politický okres mělnický. Napsal Dr. A. Podlaha. Cena .

VII. Politický okres klatovský. Napsali Ferdinand Vaněk a Dr. Karel Hostaš: Soudní okresy klatovský a nýrský. F. A. Borovský’.

Soudní okres plánický Cena...............

VIII. Politický okres éesko budějovický. Sestavil Josef Bráníš. Cena

IX.    Politicky okres yokyeansky. Napsal Dr. Antoniu Podlaha. Cena

X.    Politický okres třeboňský. Provedli Frant. Mareš-a. Jan Sedláček.

Cena....... ..............

XI.    Politický okres chrudimský. Napsal Dr Karel Chytil. Cena

XII.    Politicky okres sušický. Napsali Dr Karel Hosfaš a Ferdinand

Vaněk. Cena.....................

XIII.    Politický okres příbramský. Napsal Dr. Antonín Podlaha. Cena

XIV.    Politický okres jindřichohradecký. Napsal Dr. Josef Novák. Cena

XV.    Politický okres karlínský. Napsali Dr. A. Podlaha a Ed Šittler.

Cena.......................

XVI.    Politický okres vysokomýtský. Napsal Zdenek Wirth. Cena . XVII. Politický okres domažlický. Napsali Ferdinand Vaněk a Dr.

Karel Hostaš. Cena ..................

XVIII. Politický okres pelhřimovský. Napsal prof. Josef Soukup. Cena

XIX.    Politický okres kralo-Hradecký. Napsal Antonín Cechner. Cena Soupis král. hlav. města Prahy. Hradčany. Poklad svatovítský.

Napjali Ed. Šittler a Dr Ant. Podlaha. Cena.....

Soupis král hlav. města Prahy. Hradčany. Knihovna kapitulní

Napsal Dr. Antonín Podlaha. Cena...... . .

Soupis král. hlav města Prahy. Chrám Svatovítský. Napsali Dr. Ant. Podlaha a arch. K Hilbert. Cena .......

XX.    Politický okres slánský. Napsal Ferdinand Vele. Cena . .

XXI.    Politický okres mladoboleslavský. Napsal Frant. Bareš. Cena. XXII. Politický okres poličský. Napsal Zdejiěk Wirth. Cena . . XXIII. Politický okres ehotěbořský. Napsal Zdenek Wirth. Cena . . XXIV. Politický okres českobrodský. Napsal Dr Ant. Podlaha.

MI 18906

Druk. U. J. Zam. 356. 10.000.

»    7-40

6'80

9-—

3 60

6-

3 50

6'50

6'50

7'20

11-50

1<>- -

8'—

2-50

11-50

780

9’—

13 50

1750 14 70

15 —

640

5 60

Soupis lidových památek v království Českém.

I. Lid na Hlineeku. Podává Dr. Karel V. Adámek. Cena . . .

» 6⁻—

Topographie der histor. n. Knnst-Denkmale im Kofligreiche Bohmen,

Band

I. Politiseher Bezirk Kolin. Verfasst von K. B. Mádl. Preis . . II. Politiseher Bezirk Laun. Verfasst von Dr. Bohumil Matějka. Preis

III.    Politjseher Bezirk Selěan. Verfasst von Dr. A. Podlaha und

Šittler. Preis........... .........

IV.    Politiseher Bezirk Raudnitz. Verfasst von Dr Boh. Matějka. Preis

V.    Politiseher Bezirk Můhlhausen. Verfasst von Dr. Anton Podlaha

und Ed. Šittler. Preis..................

VI.    Politiseher Bezirk Melnik. Verfasst von Dr. Anton Podlaha. Preis

VII.    Politiseher Bezirk Klattau. Verfasst von Ferdinand Vaněk u.

Dr. K. Hostaš, Gerichtsbezirke Klattau und Neuern; F. A. Borovský’. Gerichtsbezirk Planitz. Preis.............

IX.    Politiseher Bezirk Rokytzan. Verfasst von Dr. A. Podlaha. Preis .

X.    Politiseher Bezirk Wittingau. Verfasst von Franz Alareš und

Johanu Sedláček. Preis.................

XIII. Politiseher Bezirk Příbram. Verfasst von Dr. A. Podlaha. Preis . XV. Politiseher Bezirk Karolinenthal. Verfasst von Dr. A. Podlaha

und Ed. Šittler. Preis................

Diekonigl. HauptstadtPrag. Hradschin. Der Domschatz. Verfasst von Dr. Anton Podlaha und Ed. Šittler. Preis .

Die konigl. Hauptstadt Prag. Hradschin. Die Bibliothek des Metropolitankapitels. Verfasst von Dr. Anton Podlaha. Preis

450

3-60

Ed.

4-80

7-40

6-80

9-00

6'—

6 00

3-50

7 20

10--

9‘—

13-50

Tiskem Aloisa Wiesnera v Praze, knihtiskaře České akademie císaře Františka Joseia pro vědy, slovesnost a umění.

♦

S

n>

'

. ■ ■ -■< . ~

- ■ ••/

\

'

/, /

/

%

j

■v

/

■/

$sk

j ■

\

/

í

/

r ' * -

V

/ .'

’X'Í/

-

%

i- *.V

'

■?*

x

I

r.

/

- >

X.

s£ •'

v

X

\

X

■

y-

4*

v

■

y

\

,y

v

s

\

*r

*s

N* j

N

\

\

----T----- ..............

\

\

s

¥

%

X

ř

SS-'

rmé,$

WYDZIALY POLITECHNICZNE KRAKÓW

Bibliotéka Polítechniki Krakowsktej

111-307295

Kdn., Czapskich 4 — 678. 1. XII. 52. 10.000

/T

;h

V*

Bibliotéka Polítechniki Krakowskie)

100000301116