In'

,. M? ’.v.';

1 \

W-y

>s

WJ

>* •;

3K

> Y %

f

f

V'-'

V.'-

r :'j'V

n.-:

xx

«v V'-

*• itr ^

KV

, ■ 5« ;‘, 'u ».-•»•** •- • V* *• ' ,

Av;'r;;/i v;

4

í

\

\

/

/

v

i

■

\

f

’

!

V

*

j

y

i

■.

Bibliotéka Politechniki Kcakowskiej

100000301149

I

>

.

\ '

\

p

i

/

\

s

\

%

%

y

\

i

Soupis

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH

V KRÁLOVSTVÍ ČESKÉM

OD PRAVĚKU DO POČÁTKU XIX. STOLETÍ.

VYDÁVÁ

ARCHAEOLOGICKÁ KOMMISSE

PŘI ČESKÉ AKADEMII CÍSAŘE FRANTIŠKA JOSEFA PRO VĚDY, SLOVESNOST A UMĚNÍ

ŘÍZENÍM SVÉHO PŘEDSEDY

JOSEFA HLÁVKY.

XXI.

POLITICKÝ OKRES MLADOBOLESLAVSKÝ.

NAPSAL

FRANTIŠEK BAREŠ.

V PRAZE 1905.

Soupis

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMÉLECKÝCH

V POLITICKÉM OKRESU

MLADOBOLESLAVSKEM.

NAPSAL

FRANTIŠEK BAREŠ.

V PRAZE 1905.

f KRAKÓW ) VS..!.-.«!!/¹

\\

K(-3oKSvl

TISKEM ALOISA WIESNERA V PRAZE, KNIHTISKAŘE ČESKÉ AKADEMIE CÍSAŘE FRANTIŠKA JOSEFA PRO VĚDY, SLOVESNOST A UMĚNÍ.

/t~7K~2L

Akc. Nr. ^

0'J

/?

PŘEDMLUVA.

Politický okres mladoboleslavský, jehož památek historických a uměleckých soupis podávám, skládá se ze samosprávných okresů mladoboleslavského a novobenáteckého. Zabírá dolní Pojizeří, na jihu ohraničen jest řekou Labem. Území jeho činí přechod ze středních Čech do severních. S ústředím vlasti naší sdílel své osudy i ve příčině kulturní, s ním se vyvíjel umělecky; zvláštního osobitého rázu nemá; vlivu severu byl a jest blízký, otevřený. Zevrubněji o tom jsem pojednal v Archaeologických Památkách, v díle XXI.

Při práci soupisné pomocní mně byli: pan Ant. Änderte, professor reálky v Ml. Boleslavi, jenž nakreslil farní kostel v Kosmonosích; pan Fr. Beneš, stavitel v Bezně, narýsoval půdorys a podélný řez kostela v Bezně, pak půdorys tamního zámku; pan Karel Fichtner, adjunkt městského stav. úřadu v Ml. Boleslavi, půdorys a detaily kostela v Jabkenicích, půdorys hřbitovní kaple v Rejšicích; pan 7. Heson, assistent reálky v Ml. Boleslavi, zámecký kostel v Nových Benátkách; pan dvorní rada prof. Jos. Schulz a pan vrchní správce Sev. Fechtner půjčili kresby novostránovské — ostatní všechny kresby a některá facsimile zvonů pracoval pan Alois Masák v Praze.

Fotografické snímky pořídili: pan řed. V. Rudolf, tajemník král. města Ml. Boleslavě, pan Ladislav Čepička, učitel v Jabkenicích, pan fan Kosík, majitel hostince v Ml. Boleslavi, a fotografové: pan Arnošt Benda, pan Fr. Böger, pan Jan Romišr v Ml. Boleslavi a pan Fr. Duras ve Slaném, kteří se mnou cesty po okrese konali a všem přáním a pokynům ochotně vyhověli.

Vzácnou radou a dobrými službami dílo podporovali pan J. J. Kořán, ředitel kanceláře České Akademie, a pan Zdeněk Wirth, assistent uměleckoprůmyslového musea v Praze.

Že byl soupis Boleslavská vydán v rozměrech, jak toho vyžadovaly jeho kulturní a historický význam a důležitost, stalo se zásluhou obou okresních zastupitelstev v Mladé Boleslavi i v Nových Benátkách, jejich pánů starostů Cyrila Papouška a Václava Čancíka, okresních tajemníků a našich milých přátel pana Dra. Bedřicha Bobka v Mladé Boleslavi a pana fos. V. Bayera v Nových Benátkách.

Všem buďtež povinné, nadšené díky vzdány.

V městě Mladého Boleslava nad Jizerou v měsíci lednu 1906.

František Bareš.

Bezděčín.

Na návsi dřevěná ZVONIČKA¹) pod šindelovou stříškou se zvonkem, 021 m vysokým, 0‘30 m v průměru; na plášti relief sv. Anny s podpisem; S. ANNA. Na vrchu letopočet: A. 1817.

Bezno.

Jaroslav Schaller: Topographie des Königreiches Böhmen 1785    91; Joh. S.

Sommer: Königreich Böhmen, Bunzlauer Kreis II., 79; V. Vaněk: Okres mladoboleslavský, 44; Aug. Sedláček: Hrady a zámky, X., 380.

V městysi i okolí našly se mlaty, přesleny, kostra pod kamenem v sedě pohřbená (Pam. XL, 480.), ve dvou pahrbcích v obci bronzové ozdoby doby la Te-neské; v čís. 52. popelnice a kosti; v domě č. 4. parohy a růžky zašpičatělé, pro vrtané (Památky XI., 480.).

Bezno připomíná se již 1. 1050: kostel sv. Kosmy a Damiána ve St. Boleslavi měl tu roční plat na několika poddaných. L. 1371 připomíná se Bohuněk Libiše z Bezna. Od r. 1460 drželi B. Bzenští z Prorubí, od r. 1694 Jan Záruba z Hustířan; od r. 1706 Arn. ze Schiitzů a na N. Benátkách; od r. 1724 J. Jáchym Pachta z Rájová, kteří drželi B. až do r. 1761; Fr. Jos. hr. Pachta ozdobil B. kostelem, farou, sochami a zámkem. Nyní jest majitelem J. V. císař František Josef.

Bývaly zde dvě TVRZE, (1694) jedna ve Velkém, druhá v Malém

dvoře.

ZÁMEK VELKODVORSKÝ vystavěl 1. 1750 Fr. Jos. hr. Pachta; byla v něm i domácí kaple. L. 1817 lehl popelem a 1. 1818 znovu vystavěn v nynější podobě. Budova dvoupatrová, obstavěná byty úřednickými a hospodářskými staveními, jen část s úpravou původní. Do dvora přichází se od strany východní, po mostě, branou, sklenutou segmentově a obstavěnou toskánskými polosloupy, jež nesou úseky kládí, římsu segmentově prohnutou a úzkou attiku s pískovcovými vásami na nárožích.

Od brány k postranním budovám a dáie kolem dvora vede zeď o hradní, svrchu barokně zprohýbaná, na nárožních pilířích vásy.

Ve dvoře v právo stojí kovárna — dříve vrátnice a obydlí drá-bovo s vězením — prolomená uprostřed předsíní; po jejích stranách tos-

mm

'á

fit

Obr. 1. Bezno. Zámek z r. 1818.

kánské polosloupy s úseky kládí. Kolem této budovy obíhá nízká attika ; nad nárožími zakulacenými vásy pískovcové. V průčelní straně niky, okna s úzkými chambranami. Nad středem (předsíní) hranolový, hmotný nástavec ořímsovaný, výše s maskami na nárožích. Střecha attikou zakrytá, valbová.

Z hospodářských stavení zachována v původní úpravě obydlí služebnictva: mají mansardu, na stěnách ploché lišeny, nad vchodem tympanon štítový, segmentový. Na straně severní špýchar, s mansardou a čtvercovými okny. Na obydlích pod otlučenou omítkou původní malby nástěnné: napodobené cihloví, šedá, architektonická výzdoba a kartuše s emblemy.

Zámek sám stojí ve středu západní strany dvora. Průčelí, dvoupatrové, skládá se z hlavní budovy o risalitu trojosém a dvou trojosých postranicích a ze dvou přiléhajících užších, jednopatrových křídel po stranách, v půdorysu zakřivených. (Obr. 1.)

Risalit trojosý: v přízemí vchod s rámem pravoúhlým, barokně

profilovaným, po stranách dvě okna; na rozích hranolové pilíře, na nichž zdvihají se a oběma patry jdou polosloupy s pseudojonskými hlavicemi a čabrakovitými ozdobami, za nimi ve zdi ploché pilastry s podobnými hlavicemi.

Na římsou,

Podobné pilastry dělí plochu risalitu na tři pole: ve středním poli v prvním patře vchod na balkon (moderní), po jehož stranách okna všechna sklenuta polokruhově: nad nimi ploché nástavce s římsami ve voluty nad středem zatočenými, a mušlemi, střední okno má ještě festony laurové. Okna ve druhém patře se chambranou. podloženou plochými konsolami a oblomenou, zdvihá se trojhranný štít, v jehož průčelní ploše ciferník.

CJ

p S 9 70 71

7    7 2 3*5

Obr. 2. Bezno. Půdorys zámku. Přízemí.

Nad těmito postranicemi ve střeše vikýře s otvorem

Postranice s okny v přízemí a druhém patře (pravoúhlými) chambranou zdobenými, v prvém patře s římskami volutově po stranách stočenými, silnou římsou kordonovou; mezi okny dvojice pilastrů s barokově-jonskými hlavicemi, oválovým a římsou po stranách volutově stočenou.

Nad slemenem bizzarní věžička (válec zúžený na volutových

nohách).

Nad středním oknem štítek

Křídla postranní mají dole okna pravoúhlá, bez ozdoby, vchody ve středu; v patře tytéž pilastry jako na hlavní budově a římsy nad okny volutově do středu stočené, trojhranný s attikou; pod tímto oknem balkon nesený dvěma konsolami volutovými a klenákem spodního vchodu. Balkon prohýba se segmentově,

balustráda prolamována růžicemi.

Nárožní průčelí těchto křídel, jednoosá, mají touže výzdobu. (Obr. 2.)

Zadní průčelí hlavní budovy do parku jest obdobné s předním, jen ve druhém patře zde tytéž pilastry jako v prvním mezi okny. Před risalitem v celé jeho šířce vystupuje do prvního patra terasa, zděná, střízlivá: stěny její se dvěma okny a vchodem do průjezdu bossážovány. Balustráda s pískovcovou římsou plná, neprolamovaná.

Zadní fagady křídel liší se jen tím, že štítek nad středem jest segmentovou římsou korunován, a že balkon předstupuje a zabírá dvě okna.

V přízemí vede do hlavní budovy průjezd valené sklenutý do hvězdice, s lunetami nad okny; odtud vede středem sklenutá chodba do

Saat

X*w

:,il

rr~

irLljV

•'

li

11f I '

^ -

■'!

*;

.ij

Obr. 3. Bezno. Kostel sv. Petra a Pavla.

zahrady, po stranách schodiště, lomená v pravém úhlu, klenutá plackami. Místnosti v prvním i druhém patře s rovnými stropy.

Za zámkem zahrada s vraty proti hlavní budově, po jichž stranách ořímsované sloupy s vásami a s erbovními štíty, kteréž drží ve spárech gryfové. Uprostřed parku sochy čtyř ročních časů, pískovcové, po stranách sochy Venuše Anadyomené a perly se rodící; po různu na sloupích sošky putti a ohromné vásy pískovcové.

V »Malém dvoře« všechna hospodářská stavení jsou novější, jen špýchar z počátku 17. stol. Stavení patrové s okny pravoúhlými se cham-branou; stěny byly pokryty diamantovou rustikou, nyní zabílenou. Dvéře bossážované, v klenáku pískovcový relief: znak Bzenských z Prorubí a letopočet 1605. Nad tím vlys kroužkovaný s rosettami po stranách

i

Hl

m

i O

Ü

1

%

XC

nl-

E

A

%

1

I

i <n

eSC

1«

AL

m

®

Obr. 4. Bezno. Podélný řez kostela.

a puklicí ve středu. Na vrchu massivní štítek trojhranný, pískovcový, se závěsami po stranách.

FARNÍ KOSTEL SV. PETRA A PAVLA. Jako farní připomíná se 1 1357; v době husitské patřil straně kališnické. Po katolické reformaci fara obnovena 1. 1650 a matriky založeny; bezenští farářové obstarávali na čas i kostel v Chotětově.

Vedle kostela stávala tehdy KAPLE se sochou Panny Marie bolestné, nyní na malém oltáři. U kostela stála VEZ kamenná, na níž visely tři zvony, čtvrtý na kostele. L. 1698 připomíná se křtitelnice cínová. Kaditelnice nová darována byla 1. 1798 od faráře Jos. Dittricha.

Nynější kostel byl vystavěn v letech 1750 — 55; návrh, plán narýsoval patron hr. Pachta Fr. Jos., stavbu provedl — dle arch. zem. musea — »Häger* ve slohu »italském». Stará věž zůstala státi, než 1. 1763 blesk ji zapálil, až i zvony se rozlily. Nové zvony slil Jan Jiří Kühner, stály 2242 zl. Nové hodiny zhotovil pražský hodinář Josef Uhl (stály 400 zl.). Nový oltář vymalován 1. 1750 (100 zl.), křížovou cestu maloval Josef Bubák, malíř v Bělé (250 zl.), varhany postavil Josef Spiegel v Praze. L. 1850 přeložen hřbitov od kostela za městys, a kaple tu postavena.

Kostel sv. Petra a Pavla jest stavba barokní, orientovaná, jedno-lodní, s věží, krytá nízkou břidlicovou mansardou, se sanktusem. (Obr. 3.)

Kněžiště, zakončené polokruhem, s pěti okny, s barokně vykro-jováným nadpražím a s imitovaným klenákem; okno závěrové i postranní jsou zkrácena. Nad závěrem štítový nástavec s prohnutou římsou (nad lichým oknem) s volutovými křídly po stranách. — Ku kněžišti přistavěny po stranách oratoř a sakristie.

Loď jest podélná, její strany uprostřed půdorysu silně vyduté Deset oken, jež upravena jsou jako v kněžišti. Vchody s prostým opa-žením kamenným. Na západním konci v síle zdivá dvě šneková schodiště na kruchtu a na věž s malými oválnými a polokruhovými okny. Stěny kostelní budovy jsou členěny pilastry: na vysokých Stylobat ech, s ploše kanellovanými dříky, s čabrakovitými hlavicemi a prázdným kládím. Na nich spočívá vyložená a oblomená římsa, s vyzdívkami v koutech.

Věž do výše okapní římsy zabrána v kostelní budovu Hlavní průčelí její děleno dvěma sdruženými jónskými pilastry, nesoucími prázdný trojúhelníkový štít nad okapní římsou, kolem obíhající. V přízemí portál segmentový s pískovcovým opažením, po jeho stranách pilastry s hlavicí volutovou, jež nesou štítovou plochu omezenou římsou, nad středem prohnutou; v ploše její nápis (porušený):

NOBILIS dd

LIber Báro De Reyhofen*)

*) Dle zprávy P. G. Wahnera v archivu zem. mus. zněl nápis ten: CoMes paChta LIber baro De reÜhoffen ereXIt.

Nad portálem v prvním patře široké okno na kruchtu, ve věži umístěnou. Zdivo věže nad okapní římsou děleno dvěma římsami na rozích zaoblenými. Na stěnách dvojice pilastrů s pseudojonskými hlavicemi — po stranách širokých oken — nad jichž kládím římsa polokruhem vypjatá, nejvýše okapní římsa. Střecha věže má tvar kaditelnice s vikýři a bání. (Obr. 4.)

Vnitřek. Kněžiště zakončeno polokruhem, sklenuto konchou s výseči a plackou na pendantivech. Po stranách vchod pravoúhlý do sakristie a segmentový do oratoře. Před touto rokoková třídílná lože, v půdoryse

.......7"-;

rJ-

frtn

I!

Obr. 5. Bezno. Půdorys kostela.

vydutá, ozdobená řezbami, sochami andělů (s mečem, kosou a štítem), navrchu nástavec se sochami sv. Maří Majdaleny a marnotratného syna.

Loď jest sklenuta dvěma obdélnými plackami, kopulí nad středem a konchami v postranních kaplích. Uprostřed chrámu krypta, v níž pochováni členové panských rodin bezenských: dva náhrobky jich (Bzen-ských z Prorubí) zasazeny byly do zdi pod kruchtou.

Kruchta se sprohýbanou balustrádou dřevěnou.

V přízemí věže předsíň sklenutá plackou; po stranách boží hrob a prázdný výklenek. (Obr. 5.)

Okna vesměs se chambranami a klenáky. — Na rozích a mezi okny sdružené pilastry na vysokém soklu, hladké s jónskými hlavicemi; kládí hladké, oblomované. — Na klenbách fresky od Hagera z 1. 1764, přemalované Fr. Majša-idrewi ze Žel. Brodu r. 1868. Rámce fresek roko

II

.řl

::

fjL

/i

í@£

pm

ř V-*

'    ' i •:■ 7    ' - W

i

w|

s iS»

£/

"v

fíS

jÉ

iß.

MP,>

yi

rt ©

jjtó

- *1

SW⁷?

v.

- i

~~ i J    — tL

v.-, ■

■ahátifr

;ir

mr₄

TT

mrnx** '    1

ii    ' |

:

m , r. ......

É £|......

a**

«j

•w ...    .

II

ii

*ÝA-- "?~yí.Zrš}z_0rté

Obr. 6. Bezno. Kostel sv. Petra a Pavla. Pohled do vnitřku.

kové, v rozích ornamentální výplně. Opravou ztratily na svém původním rázu: v kněžišti allegorie církve: na skále tvrz, před ní klečí papež, po jeho straně tiara ; v lodi: 1. zázrak na jezeře rozbouřeném: Kristus kráčí po hladině, Petr, že nevěřil, zapadá; 2. v kopuli výhled do nádherné architektury centrální, barokní, s korintskými sloupy a kopulí; andělé přinášejí s výše klíč — budova to nebeského království; 3. obrácení sv. Petra; 4. ve věži nad kruchtou hudoucí andělé

Hlavní oltář: tabernákl s prohýbanou predellou, bohatým římsovím a vásami. Na zdi nesen dvěma anděly v bohatém rámu rokokovém obraz slušný, přemalovaný: sv. Petra a Pavla dává žoldnéřům zjímati římský úředník; v pozadí Pantheon. V nástavci oko boží ve sboru andílků. Z pol. 18. stol. (Obr. 6.)

Zábradlí před oltářem řezané, s prolamovanými náplněmi. Z pol.

18. stol.

Kazatelna nad křtitelnicí — ve způsobu oltáře, odpovídající protějšímu oltáři stejnou výpravou: Nad rakvovitou mensou predella s vásami; nad ní stěna obstavená pilastry s úseky římsovými, nesouc ve svém středu

1*

-ť

wji

"’S

IdÉ

El

ďftir

Obr. 7. Bezno. Kostel sv. Petra a Pavla. Kalichy z r. 1769 a 1730.

kazatelnu, řečniště třístranné, s konkavními boky: uprostřed v kartuši relief krajiny, před ní křest Páně. Stříška pétihranná, jejíž římsa napřed rozpoltěná se tu stáčí ve voluty; na ní nástavec ukončený hlavami andílků. Z pol. 18. stol.

Na protějším oltáři predella s vásami, na ní skříň se sochou Piety, dobrá barokní práce; pod ni kříž s Jezulátkem, na vrchu hierogramm MARIA.

Oltář sv. Jana Nepom.: na trojdílné predelle reliefy: zpověď královny, výslech u krále, svržení s mostu; nad středem veliká mušle. Nad ní obraz sv. Jana, novější, v rámu zdobeném řezbou rocaillových

ozdob a mřížek; na rozích sedí andílkové. V nástavci oko boží. Z pol.

18. stol.

Oltář sv. Anny: na predelle narození, obětování a učení Panny

•    *ř*

Marie. Obraz sv. Anny novější. V nástavci v paprscích monogram IHS ^ Před postranními oltáři zábradlí jako před hlavním oltářem. Z pol. 18. st.

li

tÄl

!l

Obr. 8. Bezno. Kostel sv. Petra a Pavla. Monstrance 1. z pol. XVIII. stol., 2. rokoková.

Varhany s trojdílnou skříní velkou a podobnou menší, umístěnou v balustrádě. Kolem řezby rocaillové; navrchu stojí anděl se zrcadlem (dle jména varhanáře: Spiegel).

Zpovědnice čtyři, trojdílné, podobné ložím před oratoří, ale

jednodušší.

Kalich 0262 m vys., rokokový, krásný. Na obrubě nohy: MVnlfl, Centla De HasLaVer CVratl (t. j. 1. 1769). Noha jeho osmilaločná s tepanými rocailly a klasy, růžemi a hrozny; nodus vásovitý s podobnou de-

korací, plášť kuppy 0095 m pD    šir., kartuše rocaillové zase s klasy,

růžemi a hrozny. Značky $§7 (^) (Obr. 7)

Druhý kalich vys. 0 233

kuppa 0088 m šir. Noha s nápisem: Ant. Wokaun S . M . E . P . Canon. D. Archi-Ep. Prag. Cancellar. ad. 1730. Noha šestilaločná, podval s ornamentovými poli stříbrnými; plocha nohy na šest dílů rozdělena: ve třech mušle, ve třech reliefy: sv. Tomáš Aquin., sv. Jan Nepomucký a sv. František; nodus vásovitý s litými hlavičkami andílků v akanthových rámcích; v plášti střídají se reliefy v kartuších: sv. Jan Křtitel, sv. Ludmila a sv. Václav s růžemi. Značky: první uražena, druhá nezřetelná. (Obr. 7.)

Třetí kalich 0235 m vys., kuppa 0'09 m šir. Noha okrouhlá s dekorací hroznů, klasů, mezi bohatými rozvilinami akanthovými; nodus s me-daillony prázdnými v akanthové dekoraci; pláštík prolamovaný z akanthových rozvilin kolem oválových medaillonů s reliefy sv. Petra a sv. Pavla. Z konce 17. stol.

Ciborium rokokové, 0‘42 m vys., měděné, pozlacené; méně cenné. Z pol. 18. stol.

Monstrance vysoká 0"56 m, z mědi, zlacená, rokoková. Kolem koruny dva rámečky: jeden architektonický, druhý rocaillový. Prostřední ceny. (Obr. 8.)

Druhá monstrance 0'72 m vys., měděná, zlacená a stříbřená, slušná práce. Na noze osmidílné nasazeny volutové ozdoby a rocaillové kartuše; nodus vásový. Z pol. 18. stol. (Obr. 8.)

Pacifikál sv. Jana Nepom., 030 m vys., noha okrouhlá; paprskový s dvojnásobným rámečkem, rokokový. S authentikou, ale bez letopočtu; podepsán Ant. Petrus, arcib. pražský.

Reliquiář rokokový, 0'225 m vys., s nohou ellipsovou a proseká-vanou deskou ze mřížek a rocaillů.

Zvony visí na věži kostela; slity od J. Jiř. Kühnera v Praze.

1. Ucha: šest lvů. Kolem hořejšího okraje ovinut jest vlys květinový: lodyhy, lupeny a květy.

Na jedné straně: Matka boží bolestná držíc na klíně mrtvé tělo Pána Krista. Výška reliefu 039 m. Pod tím:

VIrgInI MatrI DoLoros^e L^eta VoCe obLata

Na druhé straně: Erb Pachtovský a nápis:

DVrCh Des kVhners hanD bín ICh aLhIr In gros bezno.

bekant

Hořejší rostlinná dekorace. Výška 078 m, průměr L06 m.

2. Ucha a rostlinná ozdoba podél hořeního okraje tytéž jako u předešlého.

Pod ní nápis:

fVLMInIs ICtV CaDens sVrreXIt prag^r eX prIstIno ^rre refVsa

Dl Vis PETRO pIIs sVM

LIberaLI proCV

A FRANCISCO lOSEPHO U LIBERO BARONE

paVLoqVe apostoLIs tIbVs saCrata

X

RATÍONE FACTA

CoMIte paChta A reYhofen

HORKA GABEL ET

DOMINO IN BEZNO WAITEN, SAC : C^RS : REG : APOS : MAI: ACTVALI - INTIMO -NEC NON INCLITI IN REGNO BOHEMLR GVBERNY CON2ILY ARIO SVPREMO, MONTIVM ET MONETARVM PR^RFECTO CONSESSVS DELEGÁTI SVMMI PRINCIPIS ET COMISSORVM PR^RSIDE, ETZ ETZ : TIT : PLENI2 :

Lístek, pak:

EXI2TENTIBVS P : T :

FRANCISCO ANTONIO DE HASLAVER LOCI CURATO ¥

Ozdoba z listů a květů.

Na dolejším okraji (jeden řádek):

CAROLO BOSSI, CAPELANO BENEFICIATO¥ IOANNE CAROLO ¥PECHER INSPECTORE ^RCONOMICO ¥ IOANNE GEORGIO ME1SNER ADMINISTRÁTORE ¥ IOANNE ANTONIO RVBOSCH OECONOMO ¥ ANTONIO BORETZKI JVDICE ¥ MATHIA PROGSA ET IOAN KVNDRAT ¥ SENIO-RIBVS PAGI ¥ 3 medaillony.

Na druhé straně: Vínek květinový ut supra. Reliefy sv. Petra a Pavla (vys. 0*30 m). Pod nimi:

naCh grosen hageLs pranD prIngt Iohann GEORG kVhners hanD In Völligen stanD

Pás rozvilinový.

Na dolním okraji text ut supra. — Výška 105 m, průměr 125 m.

3. Ucha: šest lvů (poprsí). Kolem horního lemu pláště táž květinová

ozdoba.

Na plášti: a) Relief sv. Jana Nepom. a sv. Anny (výška 0'20 m). Pod tím:

laUDI sanCt^r ann^r et IoannIs nepoMVCenI

b) Erb svob. pána z Pachtů, vysoký 0 25 m. Pod ním:

IOHANN GEORG KVHNER GOSS VNS IN PRAG 1764.

Na dolejším okraji pláště pásek rozvilin po celém obvodu. Výška 0’66 m, průměr 0‘62 m.

.... NOWEHO.....

Obr. 9. Bezno. Kostel sv. Petra a Pavla. Náhrobek z poč. 17. stol.

4. Sanktusník: Při horním kraji nápis:

LETHE PARTIE MCCCCCXLV KE CXTI PAT/IV BOHV

Výška 0'47 m, průměr 0 49 m.

Pod chorem na zdi do lodi obrácené zazděny jsou dva náhrobky pískovcové, vysoké T97 m, široké 1T4 7/z, z počátku 17. století. Dva rytířové (vysoké reliefy) v plné zbroji, s mečem v ruce, u nohou v právo erb Bzenských z Prorubí, v levo přílba. Obě epi-tafia jsou dobře zřetelná, ač přebílená, písmo však po okrajích zamazáno. (Obr. 9.)

V kobce pod věží ve dlažbě pískovcový náhrobek s nápisem:

I ■ ■■

'

r

,'T

ÉS

'• I w ^

3' - .-.r

LÉTA PA

NIE 1747

DNE 29

OCTOB

HIS W PA

NY VSNV

LA PANI CLARA O LA SPAT

ZVZANA

WDOWIE

NA ZL

W* r*f I ,< ' I

x i

öi? ]

;i,t

i..

V'

. . . VA MAGE WIEKV SWE HO 81 LET i i NEDIELE A ZDE NA TOMTO MIES

TIE ODPOCZIWA OCZEKAWAGE SSTAST NĚHO WZKRZISSENI

Asi příbuzná tehdejšího faráře Fr. Špatného, jež byla v bývalé kapli

pochována.

KOSTNICE jako ve Strenicích, jen v přízemí kopule. Na oltáříku Pieta ze dřeva v zasklené skříni. Z pol. 18. stol.

Zvonek v lucerně z 18. stol., nepřístupný. Železný kříž z počátku 19. stol. Na dveřích slohové přítuhy a vkusné kliky.

Vchod na hřbitov ozdoben rokokovými vásami.

FARA blíže kostela na návsi. Hned na první pohled se prozrazuje, že jest téhož původu jako kostel; byla vystavěna 1. 1765 nákladem Fr. Jos. hraběte Pachty. V půdorysu jest obdélník s rohy oblými, na delších stranách vydutiny segmentové.

Dekorace stěn: dole okna obdélníková s velikými klenáky, římsa kordonová nahoře oblá; v patře okna v křídlech čtvercová, v risalitě podélná a polokruhem přepjatá; mezi okny dvojice pseudojonských pilastrů, kládí prázdné, mansarda břidlicová. V průčelí sedmiosém balkon na hmotných konsolách, ve voluty zatočených; portál čtyřhranný. (Obr. 10.)

Přízemí sklenuto plackami a valené s lunetami; na schodišti pískovcové balustrády. V patře ploché stropy.

ammS,

' •• .--A

_bí

■\

ipy

\íi

'.jLfajfegJfefe ok

rm.;

J. , -j-áL. .-ď£

iio

r vm.

Obr. 10. Bezno. Fara z r. 1765.

V pokojích portréty Fr. Jos. hraběte Pachty a jeho manželky (126Xr05#z). Obrazy slušné, na plátně malované. Hrabě drží v rukou nárys fary s nápisem:

^eDIfICII paroChIaLIs Magno bez nensIs InsIgnIs patronVs.

CVI BENEDICtIO SlT et SaLVS seMpIterna 1765.

vy-

Před íarou SOCHA SV. FRANTIŠKA XAV. Sv. František obražen leže na skále pod stromy. Na podstavci nápis:

kV poCtIe Wznesseneho

InDIanskeho aposstoLa sWat frantIsska XaWerÝa sstatVI tVto postaWIL

VrozenY naboznY pan frantIssek XaWer skrÝzek rzeDIteL panstYVI bzenskeho za panoWanJ

geho eXCeLenCY pana pana hrabIete paChtY.

Nápis jest orámován, pod rámem pak stojí: H. V. — F. M. (Obr. 11.)

•TC •

!§ä

Úik’ <:

111

1fF*

| Fs&ähkr.

Q2

IpSl

«Äi-Sj

;l

«■]

Obr. 11. Bezno. Socha sv. Františka Xav. z pol. 18. stol.

Po druhé straně fary SOCHA SV. JANA KŘTITELE. Svatý Jan vylévá vodu z mušle.

Za školou tři SOCHY »U TŘECH SVATÝCH«, Kalvárie • kříž, jejž objímá matka Páně, po stranách sv. Máří Majdalena a sv. Jan.

Před velkou hospodou SOCHA SV. ŠIMONA-JUDY.

U rybníčku SOCHA SV. NOTBURGY se srpem v jedné ruce a s nádobkou v druhé, z níž uděluje dárky dítku; na podstavci dva erby

ff]

Iv,

V*Sk> - '-¹

nA&lV

! «»

-vť⁴

ív

«1

WĚ

h,y

«i

•#s

•r. i

p

Will

II

ís

5í'iÍ

2Tř- sS&S&Ji-

•' ~-*-§gĚ    Cf .

5^,— ,    jfc; di- -*

4M0%£"    v-« Tf

^ -«^SíRer^gg

rv_

2J

vr-

tóg

,4

na

Obr. 12. Bezno. Socha sv. Notburgy z první pol. 18. stol.

v kartuších. Výška podstavce 2 m, výška sochy, přesně modelované, také 2 m. (Obr. 12.)

In

SOCHA SV. JANA NEP. na novějším kvádrovém podstavci, 4 m vysoká. Na rozích stylobatu voluty, na desce ověšené festony erb Schiitzů s nápisem:

saeCVLo DoLorVM

Byla postavena po velkém moru. ve druhé biret.

Světec drží v jedné ruce kříž

V Malém Bezně u silnice k Chotětovu SOCHA SV. VOJTĚCHA, uměle modelovaná.

Tyto sochy postavil z největší části v pol. 18. stol. Fr. Jos. hrabě Pachta z Rájová.

U silnice ku Strenicům BOZI MUKA z vrstveného kamene s výklenky a střechou prejzovou. Též z 18. stol.

\V

ií*

RShmBK. hj. - _

0A

jatec

bU

li

MM

Obr. 13. Bon Repos. Zámeček. Pohled na hlavní průčelí.

Bon Repos.

Severozápadně od města Lysé na výšině, uprostřed lesa blíže vesnice Čihadla, umění a vědy milovný hrabě Fr. Ant. Špork pro odpočinek v lesním zátiší a pro zábavu chytati ptáky vystavěl ZÁMEČEK, KAPLI sv. Jeronýma a při ní EREM1TÁŽ s byty pro kněze a poustevníka 1. 1715. Vyzdobil si budovy tyto freskovými malbami a sochami, které připisují se Braunovi, a z nichž obraz sv. Jeronýma, přenesený do Lysé, za dílo Brandlovo se pokládá. L. 1768 koupil to vše arcibiskup Příchovský a připojil k Benáteckému panství. Zámeček, přední budovu, přestavěl, i taneční síň, a nazval místo toto Bon Repos. Schaller (p. 103.) nazývá les »Čihadlo« »Mons Sti Hieronymi«, kdež prý jest nádherný zámek a krásná kaple sv. Jeronýma. Ještě 1. 1827 jmenuje se v arch. mus. pěkná kaple sv. Hiero-nyma, nyní spustlá a vedle ní i kaple sv. Prokopa: pouť svatoprokopská byla v Bon Repos navštěvována z dalekého okolí.

1. Zámeček přední jest stavení barokní, dobře zachované, nízké, podélné, na terase, se dvěma věžovitými stavbami po krajích a risalitem uprostřed. V risalitu jsou dvéře s římsou segmentovou, na koncích ve voluty zatočenou, po stranách pilastry ploché s pseudojonskými hlavicemi Takové pilastry opakují se na nárožích sdružené. Mezi nimi po oknu.

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Ml.-Boleslavský.

Nad risalitem vížka s hodinami. Úprava tato se opakuje na pokrajných staveních. Prostřední, podélné stěny jsou hladké, prolomené okny (čtyřmi, dvakráte), s orámováním plochým a barokním štukovím, jež nese římsy. Římsa okapní, kolem celé budovy obíhající, jest silně profilována. (Obr. 13.)

Zadní strana jest podobně článkována — s portálky v podélných stěnách.

2. Stavení druhé, zadní, spustlé, uzavírající dva obdélníky, jimž čtvrtá strana vždy schází, s ambity dovnitř otevřenými. Na stěnách venkovských zbytky fresek, jmenovitě v západním koutě, kde bývala kaple²): obrazy ze života Pána Krista. Nad římsou hautrelief: Matka Boží kojící.

mm

r -!'!

rv

ív

•i

IlIWíPř

ja: \

pí

JZ^ /• r(

//

■I;{

íyi

fV!

.'V

U ’ ;i JE

: 88®

,L

.2&I -

IS

Obr. 14. Bon Repos. Zámeček. Vnitřek tanečního sálu.

Uvnitř sál s kamny empirovými a freskami z doby původní (z 1715): v rámech barokních výjevy lovecké, chytání ptáků, čehož všude se účastní dívka, prý dcera Sporkova. V druhých pokojích fresky rokokové.

3.    Druhá kvadratická skupina domů hospodářských jest obydlena a průjezdní.

4.    Sál, podélné stavení s mansardou: postranné zdi hladké, s pěti páry oken a plochými pilastry na nárožích. V průčelí dřevěné dvéře s pískovcovým orámováním, členěné plochými pilastry s pseudojonskými hlavicemi, na nárožích sdruženými. Uvnitř freskové malby z časů hr. Pří-chovského (z konce 18. stol.): mezi okny vásy s květinami, nad nimi festony. Nahoře vyložená římsa. Na stropě fresky: pagody, čínské glorietty, pštrosi, ananasy, los, ptáčkové. — Na severní straně sloupy se třemi oblouky, oddělená část pro hudbu s týmiž freskovými malbami: na stropě v oválových rámcích štukových andělé hrající na hudební nástroje. (Obr. 14.)

5.    Na západní straně kaple gotická, novější.

6.    Venku za lesem kaplička čtyřboká, jejíž stěny jsou členěny plochými pilastry s pseudojonskými hlavicemi a lvími hlavičkami, římsou a kopulí; nad ní pne se vížka osmistěnná s lucernou; na vrchu stříška s křížem. Před kaplí ve čtyřech

iir

li

rozích dva andělé vztýčení v divadelní pose a dvě lebky na vysokých podstavcích. Vnitřek sklenut kopulí, otevřenou do lucerny. (Obr. 15.)

-V.

Boží Voda

sBgižgTg'?i=ga=a

ísÉsrís.v'

lázeňské místo v Chlumu. L. 1594 v účtech města Ml. Boleslavě nazývá se »Studánky v Chlumu«. Po míru v Cáchách (1748) k léčení po vesnicích kolem rozložen celý pluk vojska. V 18 stol. vystavěla Ml.

A ;ť

Obr. 15. Bon Repos. Kaple.

Boleslav nový lázeňský dům »při mariánském pramenu-« a KAPLI SV. ANNY: stavení čtyřboké, s opěráky v rozích, barokní, se sedlovou střechou a vížkou. Jest sbořena, obrazy a sochy jinam přeneseny. Poblíž kapličky nalezeny dva svitky z dvojitého zlatého drátu spirálovitě stočené (zem. museum).

Brat roníce.

něm socha světcova v tradicio-

SOCHA SV. FLORIANA u aerarní silnice, pískovcová, 3 20 m vysoká, 1. 1902 opravená, silně polychromována. Na plinthu hranolový Stylobat na okraji volutově do vnitř stočený, deska bohatě profilovaná s kartuší uprostřed, podstavec (užší) a na nelni úpravě. Na stylobatu letopočet 1773.

Březno.

Schaller IV., 88, Sommer II, 15, Sedláček X., 42, Vaněk, Okres mladoboleslavský 142. Jizeran 1892, Pam. Arch. XIII, 178. Knihy na faře: pamětní od 1. 1789.

zádušní počty od 1. 1736.

Březno připomíná se poprvé 1. 1255 (Hostilka z Března); bývalo tehdy v držení pánů z Vartmberka. L. 1544 připomíná se tu TVRZ,

pustá. L. 1552 Otík z Bubna zdědil Březno a v jeho držení zůstali páni z Bubna až do 1. 1749. Od 1. 1751 přešel v moc hraběcí rodiny Kounické. L. 1765 velikým požárem v Březně byl zachvácen i zámek. Hrabě Kounic vystavěl zámek nový, nynější, 1. 1770. ZÁMEK, budova dvoupatrová, skládá se ze dvou křídel v pravém úhlu k sobě přiléhajících, krytá taškovou valbou. Hlavní průčelí na západě opřené na rozích na opěráky; ve středu mírně vystupující risalit. Kolem oken ploché cham-brany. nad okny lomené římsy, na parapetech štukoví (ovocné motivy, guirlandy, masky, poprsí). Jižní křídlo dvoupatrové s přistavěnou jednopatrovou vrátnicí. Na straně severní přistavěno přízemní křídlo (prádelna): na ploché jeho střeše pak terasa s kuželkovou balustrádou, pískovcovou. (Obr. 16.)

y s*.

ij

JjA i

„■V *

r"'r ¹ 4

n.

wríĚĚĚĚfi

Obr. 16. Březno. Zámek. Pohled z parku.

v*-

■ . . , ^ i - / V'.

Mm

Zámek původně byl spojen dlouhým stavením (pro úředníky) s kostelní oratoří, nyní toto stavení sbouráno.

Uvnitř v přízemí i v obou patrech ve středu rozlehlé síně, po obou stranách schodiště a chodby. Přízemí sklenuto valené, v patrech stropy ploché. Výzdoba stěn čabrakovitými pi-lastry a nikami.

—:__;

Vnitřní zařízení jest moderní, v některých síních též starší předměty archaeologicky i umělecky cenné, z nichž většina jest importována. Proto jen u výběru vytýkáme: ná bytek intarsovaný, džbán s víčkem a nápisem:

r*

G. H. D. 1686; sklenici 0'285 m vysokou, zelenou s erbem pěkně malovaným a letopočtem 1629 a pod erbem: A LVCE VITA. Rokoková kamna bílá, spodek na třech nohách s rocailly, svršek končí mušlovou volutou; vysoká 3 m.

Obr. 17. Březno. Zámek. Baroková kamna.

(^Obr. 17.) Jiná kamna, podobná, vyšší, s dekorem ovocným a rostlinným; kamna hranolová s vasou

na vrcholu; kredenc importovaná ze Solnohradu; hodiny s nápisem: Dresden, nábytek z vlašských Benátek. Malby, zámky, dvéře empirové.

K zámku přiléhá anglický park, založený na místě zbořených stodol, pivovaru a skleníků: na sloupech plotu ořímsovaných a vybíhajících v komolý jehlan: tesané šišky piniové, koule nebo rokokové vásy.

II

r-i—1

I-

■'S

11?

...

A

'M

"j

*

BpE*.jBss.

m)

mm*

w.

i#fVÉ

‘A«

ti

r'řJ

mp, " »,

Pra "

mjrmw

m\w-č

píj*

Il_í

iJ

Obr. 18. Březno. Kostel sv. Václava. Pohled do kněžiště.

FARNÍ KOSTEL SV. VÁCLAVA. L. 1384 byl farním; farář

Hereš v Březně uvádí se jako rozsudí v jisté při (Ta dra, Soudní akta II., 257). V době husitské katolická fara zanikla. — O většině pánů březen-ských známo (Hložek ze Žampachu, Bubnové), že se znali k bratrské Jednotě a někteří mezi Bratry boleslavské pochovati se dali. Po válce třicetileté obstarávali církevní potřeby při kostele v Březně mniši kláštera františkánského v Ml. Boleslavi, jak se 1. 1747 praví, po 80 let. Léta 1747 zřízen tu byl stálý kněz, farář, ale bydlil zatím v domku nyní č. 76 blíže kostela; pro obilí, hospodářské nářadí a p. vykázána mu chalupa nyní č. 36, kteráž dlouho zvala se »kněžskou«. Farní dům nynější vystavěn až 1. 1776 nákladem 4000 zl.

Kostel ku poctivosti sv. Václava posvěcený vystavěn byl 1. 1718 nákladem Adama Maxm. hraběte z Bubna, protože dosavadní byl příliš malý. Stavitelskou práci vykonal Jiřík Prokop, mistr zednický z Března, tesařskou Jiřík Král z Bakova. Se stavbou počalo se již 1. 1710, ale mezi tím se sřítil i s lešením, čímž se stavba pozdržela.

L. 1817 dáván nový krov na kostel nákladem 6000 zl., kteroužto práci provedl Jan Pulda; po ten čas četl farář mši svátou venku u sochy sv. Floriána. L. 1819 dávána nová podlaha. L. 1801 spadla s průčelní stěny socha sv. Petra a 1. 1818 jinou nahrazena.

L. 1822 od zvláštní komise shledáno, že bohatá výzdoba na průčelní straně kostela jest příliš těžká a zdi že nemohou ji snésti; proto sňata byla nejsv. Trojice a přenesena do kaple v Telibi a sv. Václav ku poli »kněžskému«. Za to postavena nynější předsíň.

Téhož léta 1822 pobořena hřbitovní zeď kolem kostela a všechny sochy, znamenité práce kamenické, zmizely, pamětní kniha neví, kam! Hřbitov od kostela vzdálen a nový založen u sochy sv. Leonarda 1. 1788 a kříž tu postaven. L. 1836 dostal nový kříž s Kristem Pánem, pěkně malovaným. L. 1857 byl i tento starý hřbitov opuštěn, jakožto nezpůsobilý, a založen nynější.

L. 1810 byly kostelní věci poslány do Mladé Boleslavě k přelití1 odevzdán i kalich z 1. 1651, jejž hrabě Kounic vykoupil za 92 zl., rovněž monstranci. L. 1820 sedlák J. Dlask ze Lhoty daroval nynější křížovou cestu, malovanou od Ant. Košateckého, malíře bakovského; 1. 1821 postranní oltář Matky Boží dal »štafírovati březenský cech«, což vykonal Haken z Dol. Bousova (za 200 zl.): odtud zval se oltářem cechovním. L. 1837 matróny v M. Lhotě věnovaly sochu sv. Anny v harasovém obleku a za sklem, aby jim byla na všechna procesí vydávána.

Budova kostelní jest barokní stavba.

Presbytář jest zavřen pěti stranami osmiúhelníka, nižší, nežli stavba chrámová. Zdi jeho prolomeny jsou dvěma okny, třetí v závěru zazděno. Zaklenuta jsou segmentově, ostění jich profilováno. Nad okny sochy sv. apoštolů (na konsolách): Filipa a Frant. Ser. Po obou stranách přístavky; severní spojoval kostel se zámkem.

Loď lisenami rozčlánkovaná, má na stranách po čtyřech oknech, jež jsou vypravena jako v presbytáři. Nad nimi sochy apoštolů. Na straně jižní: S. ANDREAS, S. BARTOLOMEVS, S IOANNES, S. — ? Po straně severní (zámecké): S. MATHIAS, S. THOMAS, S. IVDAS, S. SIMON.

Dvéře ve stěně severní pravoúhlé, s ostěním jako u oken profilovaným.

Průčelí. L. 1822 přistavěna nynější předsíň s hlavním vchodem, po jeho stranách čtyřhranné sloupy s římskými hlavicemi, spojené segmentovým obloukem. Na nároží sdružené lišeny, na nich kládí a trojúhlý štítek. Průčelní stěnu zdobí niky se sochami: v právo, dole: S. IOANNES, nad tím menší socha: S. CASIMIRVS; výše nika s mušlovou výzdobou: S. ANNA,

JL

■■'■■‘"'““"v.........    ........ "w i.....i-wm*«

'

WS

?!

'Z*

A JI 1

Mi

Sk

?r

i-i

ří

íf

Obr. 19. Březno. Kostel sv. Václava. Kalvárie z 18. stol.

nad tím menší: S. FLORIAN; - v levo dole: S. ADALBERTVS a S. LIDMLA; výše v mušlové nice: S. ELÍSABETHA a nad tím socha neznámého světce. Nad předsíní: S. PETRVS a S. PAVLVS.

Vnitřek: Presbytář sklenut závěrem a klenbou valenou s lunetami; jest nižší a užší. Po stranách dvojí oratoř s otvory segmentem uzavřeným. (Obr. 18.) Pod oratoří na straně evangelia obraz: zámek Litice na památku

jakéhosi neštěstí, které tu potkalo pána z Bubna; na protější straně pod oratoří obraz, také historický, s nápisem :

Ifalf fkefjE jitíl frfratr an bert Jfaíl JUÍEtn ůee grnjje Q§nif íjafí rtiifrf geitmíf ben junt ©rab (?) tHíjuf raBtJjert ^aj| ber Sáli ©ernrJadjErt JMí Jantf allen ^Etligßn im Iftttmteljßlf

in Jtugenblttíi brad) Bölj nnb ßijjEtt barum Jeg gnff gelrbi dIjue (Enb alle Jeü ben 26. Ägnjit J^nno 1710.

Na obraze nedokončená stavba, s ní řítí se zedníci, dole jiní, zámečtí,

ve sběhu.

Vítězný oblouk, půlkruhový, spočívá na pilastrech s římsovými

hlavicemi.

Loď jest rozdělena na čtyři travée, jež oddělena jsou pásy na pilířích; do každého travée prolomeno jest po jednom okně v právo i v levo. Klenba valená a silně lunetovaná. Na stropě malby: 1. oko boží, v rozích andílčí hlavičky, vše v rámci barokově zprohybaném;

2. 1HS, po stranách andílkové, v rámu okrouhlém; 3. desatero, v rámu; 4. nad chorem kříž v paprscích, vše zarámováno.

Sakristie v levo z kostela, vchod s opažením oblomeným, pískovcovým; sklenuta valené s lunetami — dvoudílná; nad ní oratoř, jež na zadní straně měla pokoj, z něhož se šlo do shořeného křídla zámeckého.

Naproti na straně jižní též u presbytáře kaple otevřená segmentovým obloukem, nad ní též oratoř. Obě oratoře otvírají se do kostela segmentem, sklenuty jsou křížově bez žeber. Přístup na obě oratoře šnekovými schodišti.

Hlavní oltář: Obraz sv. Václava. Sv. Václav na úsvitě na cestě do chrámu dostižen najatými pochopy, zachytil se a drží se rukou kruhu ve dveřích chrámových. Výjev tento osvětluje v pozadí pochodeň. Nad ním vznášejí se andělé nesoucí věnec mučedlnický. Rám barokový, s bohatým kolem ornamentálním vyřezáváním, z roku 1710; obraz nesou andělé. Nahoře, v oblacích, obraz nejsvětější Trojice, jejž nesou dva andělé. Po straně obraz sv. Vojtěcha a známé dva historické obrazy pod oratořemi.

Postranní oltáře s řezbou akanthovou. Na obou nápis/ EX VOTÖ. 1. Na prvním obrazy svaté Rodiny a archanděla Míchala (v nástavci); 2. na druhém sv. Antonína Pad. a v nástavci Zvěstování Panny Marie. Oba oltáře i s obrazy z polovice 18. stol. — Osm svícnů současných.

Kredenční oltář: mensa zprohýbaná s otupenými rohy. Na ní skříň vyřezávaná: dole v otvoru uhlí žhavé, nahoře sošky tří mládenců v peci ohnivé (naturalisticky podáno); v nástavci kříž, pod ním sv. Máří Majdalena, po stranách Panna Maria a sv. Jan. Pěkná práce z 18. stol. (Obr. 19.) Kazatelna současná, z 1. pol. 18. st., slušná práce barokní.

v_

«KSK

um

V*

XT:

I: k;

t-

>,A

........'•'A'*

IrisP

.....

«i

Obr. 20. Březno. Kostel sv. Václava. Kazatelna z 18. stol.

Na řečništi sochy čtyř otců církevních, uprostřed v mušlové kartuši Zvěstování P. Marie; na stříšce čtyři evangelisté, nejvýše Ježíš. (Obr. 20.)

Kalich vysoký 0*178 m. Noha šestikruhová s podvalem s vysekanými křížky. Na plochách kruhů:

OD VROZENE HO P. P. KVNAT1 JAROSSLAWA . HRA BIET . Z BVBNA . A

Z LITIC . NA . BR ZEZN1 . SKASSO WIE . A LITIC G : M : C:

RADDY . A . HEYTMAN KRAYSKYHO

2. Ornament stuhový a liliový. 3. Znak pánů z Bubna s nápisem: K.I.H.Z.B.G.M.R., dole 1 .    . 5.1., 4. “ 2., 5 Erb s pod-

p em: L . P . H . Z . B . 6. ~ 2.

!    Noha ukončena šestihrannou

deskou a nápisem:

vHř

::

ř.

EuSebie | Hrabinka | z Bubna | Rozena | wratislawka |

Z mitrouic j wlastni Seílra Lidmili j Poletini I Hrabinki | z Bubna.

»SS

Ořech — balustr, číše nahoru vyhnutá, v průměru 0’08 m} hladká. (Obr. 21.)

_•

w

Monstrance sluncová,0’35m vys., z mosazi, postříbřená a pozlacená. Noha ellipsová s tlačeným ornamentem stuhovým a ovocným; na paprscích dva rámečky. Práce rokoková z 2. pol. 18. stol. (Obr. 22.)

Křtitelnice 1'70 m vysoká, dřevěná, na třech spárech. Nodus kulovitý s řezaným ikartušemi a ovocem ; o něj opírají se nohama dva andělé držící kotel; ten jest okrouhlý, vásovitý s píšťalami, z předu plastický erb pánů z Bubna. Víko s obrubou vaječníkovou jest dvojdílné, na něm hlavy andílků; nejvýše na stonku křest Páně. Výborná práce z počátku 18. stol. (Obr. 23.)

mm

JL

Obr. 21. Březno. Kostel sv. Václava Kalich z 1. 1651

Cínové lampy věčné (čtyři) ozdobené hlavami andělů na řetízcích

z 18. stol.

Svícny na hlavním oltáři (šest) vysoké: dva 051 m, dva 049 m, dva 0465 m\ všechny z počátku 18. stol.

Socha sv. Jana Nepom., dřevěná, ve výklenku u postranního oltáře; na konsole hlavy andílkův a obláčky. Socha komponována tradi-tionelně. Vysoká P30 m. Z poč. 18. stol.

Nad vchodem do sakristie obraz na plátně: hrad Litice, v rámu, rokokovém. Obraz s v. Vojtěcha, na plátně, 18. stol. Obraz Matky Boží sedmibolestné, z 18. stol.; sv. Notburgy, z poč. 19. stol. Křížová cesta (novější). Na zpovědnici socha sv. Josefa. Varhany s řezbou akanthovou, současné s postranními

že.

■r.

r~>

Ifc

«1

IfYh

Wě^"Mí¥Í,

Jicr

'> _

■h

•ř.ríj

j^jjh ;.•

r -'f'.

. Yj

*2,

■*

S*\Ä r.

tňír jfl

L'V'

w‘

■/

Ml

.A;

Obr. 22. Březno. Kostel sv. Václava. Monstrance z pol. 18. stol.

Obr. 23. Březno. Kostel sv. Václava. Křtitelnice dřevěná z počátku 18. stol.

U dveří do sakristie v kostele zazděn jest náhrobek vys. 152 7/2 a široký T00 m: mladý rytíř ve zbroji, s přílbou sňatou u nohou, na druhé straně znak bubnovský. Ruka spočívá na rukověti meče. Kolem čte se nápis:

Ma ß : 1631 bne 12 Bkftiqe bubna. Mro — jem; ßan ßm Ifoř)-ntan ^fajínog \ Bubna, Jroobobnei) ßzxt na Biftct a na Br^nc máge — (dolejší okraj s nápisem schází) — nal, ($£Íjojfo mríioé Stélo ÍUÍO ^oljrjbßno tu tuhne Bqeřtarua BíaJj.oJíaiuenelju rojfcqipni.

Před hlavním oltářem červená pískovcová deska, 1 ’48 m X 0 98 m, kryje sklípek, kryptu*); do ní vytesán jest znak pánů z Bubna a nad ním do kamene vryt jest nápis:

ANNO 1721 DIE 29. NOVEMBRIS IN DOMINO OBUT ILMVS D : D : ADAMVS MAXMILIÁNVS S: R: I: COMES DE BVBNA ET LITIZ S : C : R : M : CAMER : .ZETAT1S    ANN: 74.

§p ‘i|

, J

«yj

säg

Kosořice.

SOCHA SV. JANA NEPOMUCKÉHO proti faře, přenesená

Mečeříž.

severu okna nikdy nebylo pro přistavěnou sakristii

Seta $anie 1671 gíolaftnim naflabem tohoto djubefyo gabufíb iobgbiüigeno toto ©taíoeni ßatoetebnetyo ivttěge $ana @bmunba &an>Iifa í0^° c5aíu biefana tebog míefta mlabetyo bolefíattm nab gijerau a Hanoionífa ftaroboleflaioffefyo, teš

BUDOVA KRAJSKÉHO SOUDU, bývalá městská radnice. Stojí uprostřed města a s okresním hejtmanstvím uzavírá severní stranu starého

■ffi+=±=3s— ♦ ::i^z»zzzy

IfÉ

II-

Slivínko.

Hit p

OPRAVY A DOPLŇKY.

¹

(Právě se staví nová zvonice a kaple.)

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Ml.-Boleslavský.

²

sv. Jeronýma.

, J

p-

,v

P9$

r-

fe ': -Sr

lu

.‘Ä*’

Obr. 24. Březno. Zvonice z 16. stol.

ZVONICE stojí osaměle, poblíže presbytáře, na polední straně kostela: Kamenná věž čtyřhranná, jejíž jedna strana má rozměru 8'50 m, při hranách maltovou štukou ozdobená, se střechou stanovou o dvou makovicích. (Obr. 24.) Přízemí jest sklenuto.**) Do prvního poschodí vedou schůdky na vnější straně zvonice. V malé síňce spatřuje se krb v rohu, ostatek zaujímá obydlí zvoníkovo. Odtud vedou schody ke zvonům, kde

*) L. 1819, když dávána nová podlaha, byla hrobka tato otevřena a našly se v ní: dvě velké rakve, pět malých a rakev skleněná-, též tři křížky mosazné. Délky měla 4¹ g °, šířky 1 ’/₂ °. Zároveň otevřena i druhá hrobka uprostřed kostela, která nemá žádného nápisu a uvnitř shledalo se pět rakví, mezi nimi též patřící matce tehdejšího faráře Scheibla; délky měla 6°, šířky 2°.

**) Rozpravy Společnosti přátel starožitností III., 86.

zeď jest prolomena čtyřmi okny goticky sklenutými. Zdivo jejich jest silné 1'75 m, výška oken (světlost) 2'63 m, šířka 1'50 visí dva zvony, stejné téměř velikosti.

V tomto dolejším lešení

m.

Za starých časů mívala věž tato báň a makovici, již prý 1. 1660; vychází to na jevo z listiny, která při zasazování nového »globusu« 1. 1770 byla tu nalezena. L. 1797 byla dávána nová báně, kterou zhotovil Joachim Volfrám; 1. 1833 opravována a při té příležitosti našly se v ní listiny z 1. 1718 a 1797 L. 1869 byla prudkou vichřicí shozena, od té doby má nynější podobu.

Dva zvonky a cymbal pro hodiny, jenž sem byl ze zámku přenesen, visí v hořejším lešení.

1.    Zvon Petra zvonaře z Hradce, jenž hned potom přenesl sídlo své do Ml. Boleslavě, má výšky 0 75 vt, průměru L07 m. Ucha jsou tvaru do úhlu zahnutých pásů.

Kolem hořejšího okraje vine se nápis dvěma řádky:

LETHA i' PANIE jMsDsXLjVIX TENTO 3 ZWON 3 GEST SLYT 3 KETOZETY X A 3 K OH WALE Z= X PANV X BVOHV 3 WSSEMO-HVOZYMV X DOBRZEZNA 3 PO X OHNY X SKRZE 3 PETRA X ZHRADOZE 3

Na plášti reliefy: sv. Josef a Bůh otec (?).

2.    Největší zvon má výšky 0'78 m, průměru T07 m. Ucha tvaru pruhového pokryta květinou. Hořejší okraj ovinut jest vlysem komponovaným z rozvilin ve volutách se proplétajících, v nichž sedí ptáčkové, proti sobě hledící; šířka vlysu OTO m. Pod ním:

Na straně jižní:

MIKVLASS STARSSI Z BVBNA NA LITICZYCH A ZAMBERCZE

Erb pánů z Bubna.

LÉTA PANIE 1598 SLYT GEST TENTO ZWON KE CZTI AC HWALE BOZI ZA SPRAWOWANI A DRŽENY STATKV BRZEZENSKEHO

Vrozeného a stateczneho Ryti rze Pana Mikolasse Starssiho

Z BVBNA A NALITICZYCH ZAMBERCZE

Abrzezne

Medaillon s opisem:

Medaillon s reliefem.

YAKVBZ GRANOWA WLETECH LXXXIII LÉTA 1545.

Uprostřed relief starce.

Na druhé straně:

OFKA ZBVBNA ROZENA Z ZAMPACHV Ana BR

Erb

Hložků ze Žampachu.

ZEZNE

SLYT GEST OD YAKVBA MIELNICZKEHO W BOLE SLAWY MLADÉM NAD

Gyzerav

Medaillon s reliefem.

Medaillon: Jakub z Granova.

V hořejším lešení visí zvonky:

3. Václava zvonaře se stěnami silně prohloubenými; otočen jest vlysem z 19 figurek (řada sedmi figurek se opakuje -j- 5). Pod nimi čte se nápis:

SLIT GEST TENTO ZWONECZ OD WACZ LAWA ZWONARZE W MLADÉ BOLESLAWI NAD GYZERAV LETHA PANE 1585

Výška i průměr 0 34 m.

4. Při hořejším okraji otočen jest páskou listovou. Pod ní vine se kolem nápis:

LWDATT DOMINVM OMNEŠ CENTES:A*D<*I<í<;0

Tato slova ověšena jsou lístky akanthovými, z nichž^hledí Pricqueiovi andílkové. Na plášti střídají se dvakrát kartuška s IH S, kterou nesou andělé, s andílčími hlavami okřídlenými. Výška 0 23 m, průměr 0'29 m.

Na návsi SOCHA SV. FLORIANA, pískovcová, asi 4 m vysoká. Socha světcova stojí na podstavci hranolovém: na něm v kartuši korunované, v předu, spatřuje se:

FLORIA

NVS

Na soklu sochy: MDCCXVII.

Slušná práce baroková.

Naproti stojí SV. PROKOP, asi 5 m vys. Z pískovce, i podstavec pískovcový, dvojnásobný, pěkných poměrů.

Z předu allianční erb plastický, pod ním do kamene vryto:

EX Voto

HaeC statVa faCta Et poslta pro HONO RE et gLorla SaN Cti ProCopII a SV saNNa CoMItls sa BVbnÍANA NATA CLariana 1730.

V zadu:

SWatij proko pe Prof za naf BYChoM opa troWanl Bij Lij oD Wffeho zLeho.

SOCHA SV. VÁCLAVA, sňatá s průčelí kostela, pískovec, vysoká 2 00 m. Pěkný barok, komposice běžná.

SV. LINHART, socha u hřbitova, pískovcová, přes 4 m vysoká; na zvláštním soklu socha světcova, po jehož stranách leží kůň a vůl. Na podstavci nápis:

+ + T

TVto StatVI ke Czti z= sWatého LYnharta WYhotoWYti — DaLo Mleftys BRzezno Anno 1752.

Při cestě ku Lhotě SOCHA SV. ISIDORA, přes 3 m vysoká, pískovcová. Na podstavci čtyřbokém nápis:

IZIDORA TVto StatVI s na paMatkV: pro opatroWanl zLého WyhotoWItj DaLa obeCz BRzezenfka. Anno 1753.

V zadu relief výjevů ze života světcova s letopočtem 1753. Světec s pravicí na srdci a v haleně.

Brodce.

Sedláček X., 369.

Městečko na silnici od Ml. Boleslavě k N. Benátkám, u Sommera nazvané Slezská, kde sestupuje s lesnaté pláně dolů k Jizeře. Osada starožitná: 1. 1282 patřily Brodce kapitule vyšehradské (Regesta, II.). V Brod-cích stávaly kostel, fara, snad i zámek, jež časem přeneseny byly do Horek.

wv*

j; ■ .-Vj

Obr. 25. Brodce. Sousoší Panny Marie z pol. 18. stol.

L. 1575 byly nadány erbem od Albrechta Zd. Kaplíře ze Sulevic.

Na radnici PECET s nápisem:

PECZIET MIESTECZKA BRODECZ NAD GIZERAV 15 znak 75

Na vížce hodiny s CYMBÁLY, které jsou holé a ZVONEK vysoký 0'27 m, šir. 0'37 m. Při korunce sedm listův akanthových, dolů obrácených. Na plášti relief: korunování Panny Marie a pod ním letopočet 1735.

Na náměstí pískovcové SOUSOŠÍ: Matka Boží růžencová se sv. Dominikem a sv. Teresií na trojnásobném, zprohýbaném podstavci; v zadu anděl v oblacích též na zvláštním podstavci. K sousoší tomu vedou troje schody. Z pol. 18. stol. (Obr. 25.)

Na silnici k Luštěnicům mezi borovicemi SOCHA SV. VAVŘINCE v dalmatice, z 18. stol.

»Na hatích« k Luštěnicům.

L. 1835 obnoven KŘÍŽ

li

imrnm¹

Obr. 26. Bukovno. Kostel sv. Jana.

Bukovno.

Bývala zdé TVRZ, po níž psala se vladycká rodina »z Bukovna«. L. 1408 připomíná se Pešík, panoše z Bukovna, ve sporu se svým sousedem Janem z Michalovic (Tadra, Soudní akta VI., 214). V 16. století Hradečtí z Bukovna byli v držení domů v Ml. Boleslavi.

KOSTEL SV. JANA NEPOMUCKÉHO byl vystavěn 1. 1769 a 1. 1770 od vikáře boleslavského K. Rossiho vysvěcen. (Hraběnka Marie

Jana Nepomucena Herzaňová na Kosmonosích odkázala 1200 zl., aby někde na panství kosmonoském byla postavena kaple ku cti sv. Jana Nepom.) L. 1773 zřízen tu první kaplan, 1. 1775 založeny matriky, 1. 1791 založen nynější hřbitov a 1. 1858 dosavadní expositura povýšena na faru.

Kostelík sv. Jana, orientovaný, stojí uprostřed návsi na terase a kopečku. (Obr. 26.)

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Ml. Boleslavský.

Presbytář okrouhlý, členěný čtyřmi pilastry, jež nesou římsu kolem kostela obíhající. Nad presbytářem valba pětistranná, každá hrana na pilastr sbíhající, s plechovým sanktusein. Okna dvě, segmentová.

Loď mírně z půdorysu vybočuje, v ní po jednom okně, segmentově

sklenutém.

Věž čtyřhranná, římsou kolem kostela obíhající rozdělená: v dolní části portál segmentově přehnutý, s pískovcovým obložením, s římskou prohnutou, pak okno segmentové též s římskou; v horní části, která jest o málo nižší, takové také okno a hodiny. V obou patrech po stranách lišeny. Nad věží dvojí přílba. Všechny rohy zaobleny.

Vnitřek: Presbytář sklenut valené; na klenbě freskový obraz sv. Jana Nepomuckého ve štukovém rámu barokově zprohýbaném, jemuž po stranách koří se andělé. Loď sklenuta valené s lunetami. Na stropě freska: Kristus učí národy. Po stranách v rozích obrazy: 1. Ty jsi Petr; 2. desatero; 3. oběť Abrahamova; 4. Kristus v zahradě Getsemanské. Kruchta na dřevěných sloupích, vyložená, zprohýbaná barokně a obla-movaná; z téže doby, jako oltáře.

Hlavní oltář barokní: kříž, jemuž koří se andělé. Všechno dřevěné a pozlacené. Po stranách nade dveřmi za oltář vedoucími vásy. Hlavní obraz sv. Jana Nep. v bohatém rámu v rozích zprohýbaném, s bohatou řezbou akanthovou, jejž nesou andělé.

Postranní oltář v právo dřevěný, prázdný, s volutami po stranách ; na tabernaklu soška Panny Marie ve skřínce zasklené, po stranách sošky sv. Josefa a sv. Anny, andělé; nahoře obraz Madonny, po stranách sošky andělů.

Kazatelna okrouhlá, nahoře orámovaná, dole s vydutým podvalem. Pilastrem rozdělena jest na dvě pole, v nichž kartuše s festonky. Na střeše lambrekin, sochy zlacených andělů, desatero s okem Božím nahoře.

Oltáře a kazatelna z r. 1770.

Křtitelnice kamenná z 1. 1629, podoby kalichové, vysoká L08 m, s víkem 1’76 m, se skupinou plechovou: Křest Páně: »Agnus Dei.«

1.    Kalich pozlacený, vys. 0'225 m, noha oválová, ovinuta páskem z listů akanthových, na stonku nodus obložen akanthy, druhý nízký válec, číše holá, 0 09 m v průměru.

2.    Kalich, noha zprohýbaná, s obloučky; obloučky otočen jest i stonek a v nich provazce; jinak holý. Výška 0'23 m, průměr 0‘09 m.

Pacifikál stříbrný: noha zprohýbaná, nodus kartušový, Kristus ukřižovaný též stříbrný, ramena kříže ukončena trojlisty. Všechny tyto tři předměty z téže doby, jako kostel.

Zvony byly sem přeneseny ze starého kostela, nyní zrušeného, v Hor. Stakorách. Starší z nich vysoký 061 m, v průměru 0’53 m, otočen jest nad korunkou čtyřmi oblouny (2    2), mezi nimiž čte se oblíbený

u Pricqueye nápis:

SIT NOMEN DOMINI BENEDICTVM IN S^ECVLA

AD® 1658 ®

Pod nápisem pásek drobných Pricqueyovských rozvilin, ověšený dole festonky, jež se střídají s akanthovým listem dolů obráceným. Na plášti reliefy Kalvárie a na protější straně Madonny, mezi nimi na straně 3. a 4. Pricqueyovy andílčí hlavy, jakož i pod Madonnou; nad andělíčky v me-daillonech dva erby.

2. Druhý zvon, stejně veliký, má výšky 0 51 m, v průměru 0'64 m. Na jedné straně relief sv. Jana Nepomuckého, na protější straně nápis novější:

Tento zvon jest v roku 1663 za panováni pana rytíře Mladoty ze Stakor v Mladé Boleslavi slit a dne 30. září 1852 na náklad společných příspěvků občanů a dobrodinců přelit v Praze od Karla Bellmanna, c. k. dvorního zvonaře.

3. V sanktusu, výška 0 30 m, průměr 0 33 m. Na plášti relief sv. Prokopa s ďáblem u nohou; dole po stranách I . K . S . — 1773. (Joh. Krist. Schunka.)

SOCHA PANNY MARIE na návsi, postavená nákladem Josefa Jíry z Bukovna dle pamětnice farní 1. 1762, chronogram však dává letopočet 1752. Na pískovcovém podstavci s bohatou římsovou hlavicí stojí pozlacená socha Madonny na světakouli potírajíc nohou hada; kolem hlavy hvěždová gloriolla. Na stylobatu čte se nápis:

HonorI

atqVe

VeneratIonI

DeIpar^e

In CoeLosa ssVMpm;

eX

sIngVLarI pIetate ereXIt Io : li:

Na zadní straně poznamenán rok opravy 1886.

Hoř. Cetno.

Sedláček X. 390 — Vaněk 121. — Sommer 146.

Cetno, též Ceteň Horní a Dolní (jako Vtelno — Vtelen, Slivno — Sliven), bývalá tvrz a dvůr poplužní nad Skalským potokem, podle níž nazývala se vladycká rodina Cetenských z Četně, o níž napsal A. Rybička v Památkách Arch. VIII.

3*

Na dřevěném sloupu pod stříškou ZVONEK, mající v průměru 0'39 w, výšky 0’30 m. Kolem korunky dva kruhy a pod nimi ovinuta kolem zvonu ozdoba květinová. Na plášti relief svátých Petra a Pavla; dole na protější straně: I • G - K • 1764 (Johann Georg Kühner).

Čej ky.

Pam. arch. XVII. 720. — V. Vaněk 114.

Na ostrožně nízkým lesem porostlé nad potokem Skalským jižně od

Strenic uchovaly se ZŘÍCENINY KOSTELA SV. KATEŘINY, jenž

Sv

•>7

v.' v

/.ml

-.-■-./V!

: '-m

-i

-é

öS ’

\/

Obr. 27. Čejky. Zříceniny kostela sv. Kateřiny.

býval farním 1. 1354; podací právo vykonali tehdy Jošt a Jeník z Čejk. L. 1668 připomíná se jako zřícenina, očazené kameny nasvědčovaly, že zašel požárem. (Obr. 27).

Stál za dvojnásobným příkopem, na terase 1‘20 m vysoké. Z průčelní strany na západě zachovaly se zdi 4 m vysoké, s otvorem — někdejším portálem a oknem nad ním (zbytkem), 0'80 m širokým. Nejvíce zdivá zbylo na straně jižní. Kostelík, stavba gotická ze 14. věku, skládal se z presbytáře polygonového, jehož strana měřila 2'17 w, a lodi obdélné, jejíž délka činila 6'80 m, šířka 5‘50 m — presbytář měl o 2 m méně. Kolem obíhal sokl 1 m vysoký, tesaným pískovcem obložený; opěracích pilířů a značek neshledáno. Síla zdivá 0'85—0 90 m\ nároží, sokl, ostění triumfálního oblouku bylo z tesaného pískovce, jehož zbytky i ve zříceninách, profilované, se nacházejí. Vchod a okno v záp. průčelí s vylámaným ostěním dle tvaru zdivá, měly tvar hrotitého oblouku. Zaklenut byl klenbou žebrovou, záklenky viděti na zdivu. V západním průčelí zejí otvory po trámech kruchtových.

Pod chrámkem při kopání našly se kostry (20) a to po celé délce kostelíku, s tváří k východu, a při nich hřeby, mosazné kroužky, mince z doby Přemyslovců, ano i nádobky, popelničky.

Cejtice (ve starší době též Čej etice, Hoření, Hrubé Č.).

Při dvoře poplužním stávala tvrz: 1. 1250 seděl na ní Slávek z Cejtic. V 16. století připojeny k panství boleslavskému (později kosmonoskému), od něhož odprodány 1. 1738 s Újezdcem (Neuberk).

Na rolích k Dalovicům nacházejí se popelnice a jiné zbytky prae-historické.

Na návsi na dřevěném sloupu zavěšen ZVONEK 0 37 m široký a 0'28 m vysoký. Kprunka otočena torem, ověšeným listy akanthovými. Na plášti anděl strážný; pod reliefem nápis: I • G • K • 1763. (Johann Georg Kühner.)

Cejtičky (obyčejně nesprávně dle němec. Malé Cejtice).

Při kopání nynějšího nádraží našly se popelnice s bronzovými náramky, kosti

a kostry.

U cesty k nádraží KŘÍŽ z pískovce hrubě tesaný, 3 m vysoký, na dvojnásobném hranolu; ramena jeho končí se trojlisty. Na stylobatu pozlacený relief bolestné Matky Boží, na desce letopočet 1798.

Na dřevěné zvoničce (sloupu) ZVONEK s reliefem: S. IOSEPH a letopočtem 1832.

Čihadlo.

Ves; poblíže v lese hrabě F. A. Špork vystavěl ZÁMEČEK řečený Bon Repos, kde chytáním ptactva se bavil. (Viz heslo: Bon Repos.)

Na návsi ZVONEK; vysoký 0 24 »z, v průměru 0'29 m. Kolem hořejšího okraje nápis: VALENTIN LISSIACK GEGOSS MICH IN PRAG 1740. Pod nápisem řada andílků-hudebníků. Na plášti relief sv. Floriána.

Dalovice.

Jihovýchodně od vesnice na stráni nad Jizerou rozsáhlé pohřebiště se žárovými hroby: popelnice, bronzové ozdoby, hliněné věci (hračka) chovají se v museu mladoboleslavském.

Na ostrožně před blízkým dvorem Oujezdem nacházejí se stopy bývalého hradiště. Pam. arch. XIV., 605.

Uprostřed vesnice na lípě ZVONEK vysoký 0‘33 m, široký 0 38 m. Na plášti relief sv. Jana Krt., pod ním nápis: S. IOHANN. Z počátku 19. stol.

Debř.

T‘

Sch aller IV. 86. — V. Vaněk 140. — Rozpravy společnosti přátel stár. III. 89. — Kirchenrechnung v. J. 1757.

Při kopání nádraží »josefodolského* přišlo se na popelnice, kosti, bronzy a jiné praehistorické nálezy.

Ji

KOSTEL SV. BARBORY, filiální,

10 o

Obr. 28. Debř. Půdorys kostela sv. Barbory.

do Kosmonos příslušný. Připomíná se jako farní 1. 1363 po smrti plebana Mauritia (Lib. conf. I., 27). V dobách husitských fara zašla a nebyla obnovena. L. 1770 vystavěna nová předsíňka, 1. 1802 koupena nová kaditelnice za 17 zl. a udělána nynější zpovědnice.

Stavba gotická, z polovice 14. století.

(Obr. 28. a 29.)

Presbytář zavřen pěti stranami pravidelného osmiúhelníka se šesti opěráky 0'70 m širokými, o jednom ústupku, jež ztuženy jsou moderně — a o ko-sině. Sokl 0'70 m vysoký, skosený, pískovcový, obíhá kolem. Okno v závěru kulaté, ostatní dvě zvětšena a překlenuta polokruhem.

i.

fí

újWbě

I Ifjjjl

"ují

P&t

Sakristie přistavěna na severní straně léta 1770, k ní se víže jeden opěrák. — Štít průčelní na západě nový, trojúhelníkový, se zubatou ozdobou cihlovou.

•v

sa*.

«•i

£tf*

um

Ě3

W⁷

L _-<&“■

C»;

fei

@5^

Obr. 29. Debř. Pohled na kostel sv. Barbory od jihovýchodu.

V a 1 b a tašková bez vížky. Stěny hladké. Do jižní strany presbytáře zazděn vchod pravoúhlý, barokní.

Vnitřek. Presbytář dlouhý 7’20 m, široký 4‘60 m (v polygonu jen 4‘00 m). Skládá se z křížového travée a závěru. Žebra hrušková 0T65 m silná; svorníky hladké, pomalovány rosetami. Konsoly v závěru a u triumfálního oblouku: dvojitý plinthus a jehlan, jehož základna jest pětistranný osmiúhelník; konsoly ve středu: jehlan — šestiboký dvanáctiúhelník s pannelem. (Obr. 30.)

Z 7 ..... —■-:=Z

Triumfální oblouk široký 4‘50 m, silný 0'85 m. Uprostřed archivolta profilovaná, nesená římsou vyžlabenou a konsolami o čtyřech plinthech a jehlanech (šestibokých dvanáctiúhelnících). Jeho sokl pískovcový, 0'50 m vysoký, svrchu vyžlaben.

:f

~zý

Loď ploše krytá, dlouhá 8’80 m, široká 7‘65 m, s okny (2 -j- 1) jako v presbytáři a kruchtou moderní (se sloupkovou balustrádou).

Hlavní o 11ář rokokový, slušný, s pěknou řezbou a umělými sochami sv. Kateřiny a sv. Barbory. Oltářní obraz sv. Barbory novější. (Obr. 31.)

Postranní oltáře z konce 17. století se sloupy korintskými a kládím; po stranách listové řezby. Obrazy: na levém Pán Ježíš (po- se prší), v nástavci Veraikon; na pravém Panna Maria, v nástavci sv. Anna. Všechny přemalovány.

siktí#

-A

mm

Kazatelna empirová.

Obr. 30. Debř. Konsola pod triumfíaL obloukem, konsola v kněžišti a prolil žebra.

Krucifix na stěně v presbytáři, řezaný, dosti nedokonalý, barokní z 1. 1686, darovaný písařem kosmonoským Tomášem Gablerem.

Na dvou korouhvích sošky řezané z 18. stol.

Kaditelnice z 1. 1802.

Obraz Betlem a. »Pravý obraz města B. se svým okolím, které nynějšího času proti Jerusalemu se nachází . . . právě vyobrazeno od jednoho z řádu sv. Františka, německé říše, jenž ve svaté zemi od r. 1749—1752 sloužil . .« Nahoře v oblacích Bůh Otec. Dole Betlem se svými biblickými památnostmi. Poblíž něho, »na dostřel«, chrám, v němž Kristus se narodil. V okolí stáda s pastýři a Arabové na koních, velbloudech.

Zpovědnice z 1. 1802.

ZVONICE v s.-záp. koutě, stavení na hmotném zděném spodku, čtyřstranném; dole kostnice a schodiště. Věž osmiboká, s okny polokruhovými se třemi klenáky, krytá cibulí šindelovou, s lucernou. Z počátku 18. stol. (Obr. 32.)

Zvony. 1. Větší a starší, vysoký 0’65 m, široký 082 m. Ucha ple-tencová, kolem koruny gotický nápis ve dvou řádkách:

Hr v "

-

f

- - *

.1 * * ■■ •. | *-

*,

\

i | L_r:

lJ

i

7

r~

r:

ii

\řz*

'’.;Á

®la*|

m

rif

í

■

Obr. 31. Debř. Kostel sv. Barbory, Pohled do kněžiště.

- j

i

31

í

fe

í •'

,... ~

•IM5®

?1§

#1    3

I «&

m, , Jä

S-:

5T,

MBWk'.

PD

s

-'lil

m

Kas

\\

ř&MBI

*

. «'

i-1

:.l

i

«

-

^SÍglN^g

vw,

BfS

.-* ;f"

V■■)

:3fa

t

® v.

■%

:/u ,-/:

' ,

II

-- • - #

L    P:m

rifflL

k

K

^

, #:

i

f

'WJJI.WliP*

1

ä

■»stflk

■

n

I

V'

JLS

i*.

Sjfe

mm

Pii

I ft

'«š -■

tli

Ppp

íli;i

Obr. 32. Debř. Zvonice u kostela sv. Barbory.

anno z bontint x nttlosámo x rrccc z íerno z tjía z tantpana a fnra z t&l x per i inagisirnnt z barfíjolotno z

in z nooa z ciotiaiß z pragenst z lans z beo z pafrt z omntpoienii x bí x bmh x martB z asntper z ant.

Na plášti relief sv. Barbory.

2. Menší zvon má výšku 042 m, průměr 0 58 m. Ucha se stromkovou ozdobou. Podél koruny nápis:

LETHA PANIE 1573 (SL)lT GEST KECTY:

CHWALE PANV BOHV OD PET.

Na plášti v reliefu znak Vančurů z Řehnic, nad ním tento nápis:

Erb

SUT

ZA VROZENÉHO • PANA FRYDERYCHA WANCZVRY Z ŘEHNÍC A NAKRNSSTE ASOLCI ZA GEHO PANOWAN GEST

Pískovcová SOCHA SV. JANA NEPOM. pod novou kapličkou z r. 1797; na podstavci relief sv. Pavla.

SOCHA SV. BARBORY, 0 50 m vysoká, podstavec 2 m vysoký. Hranol, po stranách dva polosloupy toskánské, na stylobatech; hlavice s vejcovcem. Nad sloupy kaplička s moderními obrazy. Počátek 17. stol. (Obr. 33.)

Dobrovice.

A¹ S1 á d e č e k, Dobrovice aokolí; Vaněk, 145; A u g. Sedláček, X., 333—338; Památky VIII., 249 a 426, XV., XVIII, 453; Menčík, Zápisky kněze P. Rosy; Sommer, Bunzlauer Kreis II, 88.

V cihelně u boleslavské silnice objeveny kulturní jámy, pece podoby džbánové, kostěné nástroje, přesleny, nádobky černě zbarvené s oušky i bez nich, mlat a j.

'i

Obr. 33. Debř. Socha sv. Barbory.

Osada prastarého původu na úpatí Chlumu, nesoucí jméno svého zakladatele Dobrovíta, jinak neznámého; slula po věky Dobroviceves. Mstidruh z Chlumu na Dobrovicevsi připomíná se léta 1249. V držení této rodiny zůstala Dobroviceves až do r. 1545, kterého léta od bratří z Chlumu koupil ji Adam Budovec z Budova, jenž 1. 1551 prodal Dobroviceves: tvrz, dvůr, pivovar, mlýny atd. Anně z Vartenberka, vdově po Janovi z Biber-štejna, jež se provdala po druhé za Jindřicha z Vald-štejna. Na žádost tohoto povýšil král Ferdinand 1. 1558 Dobroviceves na město, aby dva trhy roční a týdenní každé pondělí užívala; odtud slula »Dobrovice«.

Jindřich z Valaštejna vystavěl KOSTEL a ZÁMEK. Syn jeho Heník, muž učený, zřídil v Dobrovici knihtiskárnu, lékárnu a latinskou školu. Valdštejnové přestavěli zámek Vinaříce, jež nazvali »Nový Valdštýn« a kostely v Týnci, Semčicích, Žerčicích a Rejšicích.

Poslední dědička tohoto zboží, které koupěmi vzrostlo na přední v Boleslavsku, Marie Anna, vdala se 1. 1735 za Josefa Viléma knížete z Fürstenberka. Poslední kněžna Fürstenberkovna Josefa odkázala dědictví toto sestřenci Maxmiliánovi knížeti z Thurn-Taxisů 1. 1808, kterýžto rod je od té doby drží.

FARNÍ KOSTEL SV. BARTOLOMĚJE.

L. 1370 po smrti tehdejšího plebána praesentován na faru dobrovickou kněz Martin z Prahy. V době husitské církevní správu v Dobrovici vykonávali knězi kališ-ničtí, za Heníka z Valdštejna luteránští, na př. Dentulín, jehož epitafium se v kostele dosud chová; poslední Pavel Černovický.

Po katolické reformaci nějaký čas obstarávali tu bohoslužbu Minoritě z Mladé Boleslavi. Obnovená fara katolická v Dobrovici byla jediná na celém panství a kolem

1. 1650 farářové dobrovičtí spravovali kostely v Sejcíně, Týnci, Semčicích, Žerčicích, Jabkenicích, Loučeni, Všejanech a Struhách.

Původní kostel, prý dřevěný, byl posvěcen sv. Michaelu archandělu, a ostal státi dlouho ještě, když nynější kostel byl vystavěn; nazýval se kaplí »německou« (že byl luteránským), do níž do krypty se pochovávalo ještě 1. 1761.

Nynější kostel vystavěl Jindřich z Valdštejna v letech 1569 — 1571 ve slohu pozdní gotiky. Ozdobil jej malbami freskovými, z nichž některé,

in

V \WÍ\

t»7>

Obr. 3+. Dobrovice. Kostel sv. Bartoloměje. Pohled od severovýchodu.

(texty písma svátého) v presbytáři pod malbou při pozdějších restauracích se objevily. Z obrazů zarámovaných valdštejnský strom rodový dal již 1. 1582 zhotoviti Karel z Valdštejna, a 1. 1608 rozmnožil jej Jindřich z Valdštejna: proti jeho obrazu (trojnásobnému) klečí jeho dvě manželky a jeho tři dítky.

Poněvadž v té době od Valdštejnů malbami byl krášlen též zámek, připomíná se tehdy v Dobrovici několik umělců: 1. 1576 malíř Abraham, jemuž ku pomoci přibral Jindřich Valdštejn pomocníka Kyliána z Mladé Boleslavě; 1. 1599 Arnošt, malíř, uměním svým sloužil panu Heníkovi, jenž mu dal zálohu 40 kop na zakoupení domu v Mladé Boleslavi, a když

brzy malíř zemřel, žádal pan Heník, aby byl v dům ten sám uveden. V letech 1611 —14 jmenují se dva němečtí malířové Kristián Alexander Laujen a Kreger Kargus z Würtemberska, jenž nejprve pro pana Heníka pak pro V. Cetenského v kostele sejcínském pracoval.

Po 100 letech od Eleonory z Valdštejna 1. 1732, v kteréžto době staré pohořelé, opuštěné kostely na celém panství k nové podobě nynější ze zřícenin povstávaly, i kostel dobrovický byl podroben důkladné obnově,

hlavně uvnitř: všechna téměř vnitřní zařízení a malby svorníku a květinová dekorace žeber pocházejí z té doby.

I oltáře jsou z té doby; jen oltář sv. Dismy jest starší a oltář Madonny byl sem přenesen léta 1775 ze zrušeného kláštera

v Jičíně.

Na hlavní oltář obraz sv.

Bartoloměje maloval Fr. Barbieri; oltář sv. Jana pořídil svým nákladem farář Toman léta 1736; 1. 1741 postaven oltář sv. Antonína Pad.; starý oltář prodán na Týnec za 15 zl.

Barbory koupeno 14 sošek svátých patronů českých; oltář sv. Josefa dle ostatních upraven 1. 1764; tuto práci vykonal dobrovický štafír Václav Parnek za 115 zl. Kalichů kolem 1. 1700 (za faráře Soukupa) bylo pět, z nichž jeden byl darován 1. 1685 od Jakuba Jeřábka, jiný 1. 1691 od Jakuba Krona.

L. 1755 postavena nynější massivní věž: návrh vypracoval pražský stavitel Fr. lgn. Prée, stavbu provedl loučenský polír pan Kyllich. Na novou věž přeneseny ze staré dřevěné zvonice všechny zvony; 1. 1761 postavena na ni při hudbě a intrádách báň a na ni kříž.

Kazatelna opravena 1. 1764, a přenesena na nynější své místo od oficírské stolice; následkem toho levé křídlo kruchty musilo ustoupiti, bylo sneseno.

11

■0-0-

«J'

\ xn\/

K oltáři sv.

Obr. 35. Dobrovice. Půdorys kostela sv. Bartoloměje.

L. 1763 pořízen nový boží hrob nákladem 90 zl.; 1. 1786 opatřena nynější kamenná křtitelnice.

L. 1813—14 provedeny větší opravy; 1. 1838 pořídil »lucernu« mistr tesařský posef Hendl\ 1. 1845 zednický mistr V omáčka vykonal některé opravy, postavil vížku sanktusovou; téhož roku z dobrovolných darů koupena do kostela křížová cesta, 14 obrazů.

Vnějšek. (Obr. 34., 35. a 36.) Presbytář uzavřen jest pěti stranami pravidelného osmiúhelníka se soklem, opěráky o jednom ústupku ořímso-vaném a nahoře s kosinou. Okapní římsa moderní. V severním rohu přistavěna sakristie do stejné šířky s lodí a k ní na východě další moderní přístavek. Okna sakristie prostá, portálek pravoúhlý s profilovaným rámem barokním.

10

Obr. 36. Dobrovice Příčný řez kostelem sv. Bartoloměje.

Loď obdélná, nižší, se třemi páry oken a se dvěma postranními vchody. Kolem celé budovy obíhá sokl. Portál na jihu renaissanční, s vyloženou římsou profilovanou v nadpraží; podobný portál na severní straně. Obě nároží na západě podepřena diagonálními opěráky, vzhůru se zúžujícími.

Budova kryta jest taškovým sedlem, sanktus pobit plechem, s lucernou a bání, stěny hladké.

V ě ž na západě, hmotná, čtyřboká, po výšce římsou dělená; v přízemí v průčelí portál s barokním profilovaným rámem, nad ním římsa vyložená a zajímavě lomená. Okno na kůr se chambranou jako portál profilovanou. Nad kordonovou římsou oválová okna na tři strany, nad nimi velká, polokruhová na všechny strany (ke zvonům). Okapní římsa prohnuta segmenty. Kryt: zkomolený jehlan s otupenými hranami a prohnutými boky, nad ním kopule s lucernou a bání.

Do severního koutu mezi věž a loď vstavěno schodiště barokní, šnekové se čtyřmi okénky obdélníkovými a vchodem pravoúhlým, kryto prejzy.

If/É

' \ 'i

’S

S."f-

iü

wm

i&

in

Pi i

«SÁV

•1

sagst

i-7.

?!

■M

51

;;

II

r,

F* i

řó

mm

_r-

............... .

m*

sJ

sg

Obr. 37. Dobrovice. Kostel sv. Bartoloměje. Pohled od kruchty.

nosy.

polychromovaná žebra; od jich styků jednotná pak žebra zase se sbíhají v jedno, jež teprve běží ke kulatému svorníku, v němž protíná se i kříž žeber druhého pole. Žebra jsou mírně vyžlabena a sbíhají na konsoly

Vnitřek. (Obr. 37. a 38.) Kněžiště: okna tři, závěrové zazděno, páté zakryto sakristií — hrotitá, bez špalety, dvojdílná, dělená prutem vyžlabeným na obě strany. Kružby: 1. tři plaménky do kruhu nade dvěma oblouky polokruhovými; 2.— 1.; 3. dva plaménky nade dvěma oblými Klenba: v závěru tři úzké a hluboké kápě, jichž hrany lemují

jehlanovité, ukončené kuličkou. Triumfální oblouk není zvláště vyznačen; na místě tom žebra sbíhají na delší konsolu římsovitou, dolů zúženou a kuličkou zakončenou. — Na severní straně portálek do sakristie, pravoúhlý s kamenným rámem.

Trojlodí: loď střední stejně široká s kněžištěm, lodi postranní o polovici užší — děleno jest dvěma páry pilířů pískovcových, v půdo-

VA

áL

ft

"Tss*

*i:r-

Hť

V'

vl

ři •*

»II

SPä^S

i"i2P ”

ir§

’ii

ir—j

Obr. 38. Dobrovice. Kostel sv. Bartoloměje. Pohled od hlav. oltáře.

ryse pravoúhlých, s hranami otupenými (až do náběhu oblouků), na podstavci hranolovém. Na ně a na pár přízedních polopilířů na západní stěně sklenuty tři páry oblouků polokruhových, slabě jen ve vrcholu zaostřených, hladkých, bez profilu.

Klenba hlavní lodi pokračuje z presbytáře ve stejné výši; tvoří tři pole křížová, dělená příčnými žebry. Žebra jsou jen ostrá, z malty, sbíhají dolů bez podpory, tvoříce ploché, skoro polokruhové lunety. — V postranních lodích tři páry oken, z nichž dva páry jsou hrotité, níže než v presbytáři položené, dvojdílné, s podobným prutem a kružbou — v se-věrní lodi: 1. tři plaménky do kruhu nade dvěma obloučky; 2. tři plaménky do kruhu nade dvěma oblými nosy; — v jižní lodi: 1. kříž v kruhu nade dvěma oblouky; 2. — druhému ze sev. lodi. Třetí pár oken zbaro-kisován.

Klenby postranních lodí: po třech polích křížových bez žeber, jež sbíhají na pilíře bez podpor a na ploché pilastry při zdích vnějších bez hlavic a patek.

Na západě kruchta sklenuta na dva čtyřhranné pilíře a nesena třemi oblouky a klenbami křížovými bez žeber, jež prostoupeny jsou oběma polopilíři střední lodi a plochými pilastry v koutech postranních lodí. — Kruchta má dřevěné zábradlí, ve středu vyložené barokně. V pod-kruchtí prolomena zeď obloukem do pod věží, jež sklenuto jest dvěma kříži bez žeber s hlubokými kápěmi.

Sakristie sklenuta dvěma kříži bez žeber; na východě přístavek s plochým stropem.

Žebra pomalovaná laurovými věnci, do nichž vplétány ovocné skupiny; na svorníku holubice. V plochách klenby umístěny malby heraldické:

1. v kněžišti: a) Na klenbě —

v kříži orel rakouský s erbem království českého na prsou, drží folii s nápisem:

Za Kralowani Negasnegssiho a welikomozneho Zisarze Maxmiliána ii. uherského a Zieskeho Krale tento Chrám Panie

NÁKLADEM j UROZENÉHO PANA PANA GiNDRZICHA Z WALDSTAGNA A NA DOBRAWIZI SINÁ DOBRÉ PAMNIETI UROZENÉHO PANA PANA WlLIMA z Waldstagna stiepaniza NA LOMNIZI, ZAŽAL I se stawieti we STRZEDU PRZED SWATIM GIRZ1M LÉTA 1569 A DOKONÁN STASSNIE PRZIŽASU SLAWNOSTI SESLANÍ DUCHA S WATE HO . LÉTA PANIE 1571.«—>

V postranních polích:

a) v právo: znak valdštýnský, kolem na folii:

ILLUSTRISSIMA AC EXCELLENTISSIMA DOMINA DOMINA; dole v poli, ohraničeném folií:

Eleonora s. r . i . comes . nata co | niugata de waldstein hic

ANO 1717 | CONFEDERATIONEM CORPORIS CHRISTI HANČ | QUE ECCLESIAM AN. VIDUITATIS SU.E 2. DOMINI VĚRO | 1732 RENOVAVIT ET DECORAVIT.

ß) v právo: dtto.

' ILLUSTRISSIMUS AC EXCELLENTISSIMUS DOMINUS DOMINUS

lOAN IOSS . S . R . I . COMES DE WALD . | STEIN HiER . DO . IN DUX OBERLEUTEN | NISHBURK PETRO WITZ PUR J KLITZ SENEC : TREBICZS: LANA INT . | ACT CONSIL . CAMER REGIS: BOEM. | HAER: PR^SC . SUPR . REG . MARS . | CHAL . CAMER . PATRLE OB. 22.

APRIL ÄÖ 1731.

y) v levo: dtto.

ILLUSTRISSIMUS AC EXGELLENTISS: DOMINUS DOMINUS. _

Carolus Ernestus r . r. i. gomes de | waldsteine . D: inn dobro-

WITZ LAUGZIN S : | C.ESA : MAIE INTAG : CONFER : SUPPERGAMERA | RIUS REGI : AULiE . G^S . ORATOR ET POR | TUG PLE LEGA : SAVOI. ET AUREI VELLE | EQUES SPECIALIS SAPIEN:

Ů) v levo, dtto:

OBI . 7 . IAN 1713.

1LLUSTRISSIMA -

— DOMINA

Maria teresia s • r • i • GO =

MES DE LOBKOWITZ INCONIUN GATA GOMES IN WALDSTEIN DOMINA SINGULARIS PRUDENTIiE OBIIT DIE A : D :

a) Na jižní stěně kněžiště, vedle okna:

ILLUSTRISSIMA--

dole v obdélné kartuši:

---DOMINA

Franci . August . s. r • i • Comes de Walds j tein ordis : Ioan :

HIROS • AG AUREI VELLE EQUES S • CiESA | MAIE • INTAG . CONSIL . GAMER • EQUITUM SUPREM : AULiE | C^ES • MARESGHALLUS : OBUT ANO 1684.

b) Na severní stěně pod korunou ohromný celou stranu pokrývající hermelín s kulatými medaillony věncovými, v nichž nápisy do kola kolem znaků. Členové rodiny Valdštýnů a Fiirstenberků a jich úmrtí (počtem 10). Z 2. polovice 18. století. Méně cenné než předešlé; podobný baldachýn namalován pod křížem barokním, řezaným.

2. V lodi:

a)    na folii: GINDRZICH Z WALDSTAGNA A NA DOBROWICI SYN UROZENÉHO PANA WILIMA Z WALDSTAGNA ST1EPANIC PANA NA LOMNICI ANO DOMINI 1571.

b)    ANNA Z WARTENBERKU NA DOBROWICI DCERA UROZENÉHO PANA PANA Z WARTENBERKU NA DUBIE NEGWISSIHO PURKRABÍHO PRAŽSKÉHO 1571.

c)    MARKYTA Z LOBKOWIG A NA DOBROWICI DCERA UROZENÉHO PANA PANA IANA Z LOBKOWIG NA TEGNIE HORSSOVSKEM A TAGHOVIE NEIWYSSIHO PURKRABÍHO PRAŽSKÉHO ANNO DOMINI 1571.

Ostatní erby — počtem 10 —s foliemi prázdnými: všechny pečlivě, slohově stylisovány a živě kolorovány.

"*‘

v\

ť-t

1I,

ggf--

. mi

Flp

r Tfž \

AÍJ

II!?,

...

'i

itsp

W-

-«p>

ÄW

Smmrn*' ■

Obr. 39. Dobrovice. Kostel sv. Bartoloměje. Pohled do kněžiště a na hlavní oltář.

Oltář hlavní: v zadu na stěně obraz nesený anděly. Rám architektonický s úseky řims volutových a segmentových; ve středu kartuš pěkného tvaru s nápisem: ALTARE

S. BARTHOLO IVLEI.

Obraz slušný, bez signatury, sytě malovaný: Sv. Bartoloměj přivázán ke větvím stromu, částečně nohama opřen o zem. Ruce modrají mu stažením; s levé ruky katan (v ústech drže nůž) dře mu kůži. Po straně na pařezu leží modré roucho světcovo, v zadu kůň a stan. Shora snáší se andílek s palmou v ruce, světec oddaně naň hledí do výše. Nad obrazem čtyřlaločný obraz sv. Trojice v rámu, jenž tvoří (spodnímu) nástavec a je svrchu ozdoben soškami andílků (zašlý).

V    předu tabern akl: kaplovitá architektura s diagonálními pi-lastry a římsami. (M e n s a empirová z pozdější opravy.) Po stranách vchody vysoké s pěknými nástavci portálovými; nejvýše v oválových rámech anděly držené obrazy sv. Josefa a sv. Terezie. (Obr. 39.)

Postranní oltáře — dva a dva stejné:

A.    Přední dva: sv. Antonína Pad. a sv. Jana Nepom.: nástěnná architektura s pseudokorintskými sloupy a pilastry, vysokým kládím, diagonálně postaveným. Svrchu nástavec s římsou barokně prohnutou, v něm emblemy. Na nárožích kládí sošky andílků. Tabernakl malý, mensy rakvo-vité s prázdnou kartuší.

Na pravém obraz sv. Antonína, v barvě tvrdý, v pohybu affekto-vaný, nucené komposice; v nástavcích na paprscích Ježíš; na levém obraz s v. J a n a N e p o m. (?) almužníka, zašlý, stejně tvrdý a nucený v pohybech ; v nástavci Madonna v paprscích.

B.    Oltář sv. Barbory a sv. Lazara: nástěnný rám s pilastry a římsou prohnutou, s úzkým nástavcem. Mensa rakvovitá, uprostřed skřínka zasklená se sochou, obklopená soškami, na nárožích andělé.

V    severní lodi: Obraz stětí sv. Barbory, slušně malovaný; po stranách andílci nesou emblemy: věž, odznaky moci královské a kalich. Ve skříňce soška Madonny na rokokovém podstavci. Kolem na římsách, podstavcích a nárožích rozestaveno 14 drobných sošek čtrnácti pomocníků, řezaných zručně (něco přídavků rokokových i moderních). V nástavci monogram SBAR.

V    jižní lodi obraz umírajícího Lazara, tvrdý; ve skříňce Jezulátko, kolem sošky 14 světců a světic, zejména mučedlníků.

Po straně obrazu andělé v mušlích sedící, v nástavci monogram IHS.

V    jižní lodi obraz Madonny nesený andílky, zasklený, v bíle polychromovaném rámu, svrchu s lambrekinem a baldachýnem. Po stranách andělé strážní na přistavěných podstavcích. Na mense monogram MRA v kartuši. Čtyři cínové svícny barokní.

V    sev. lodi socha sv. Dismy na kříži, modelovaná drasticky a nevkusně, polychromovaná, na bezcenné mense. Dva svícny barokní s krouženými stvoly, mosazné.

Kazatelna barokní, bohatě vypravená. Schodiště pravoúhlé, s chudou dekorací, řečniště okrouhlé, dolů súžené kuželovité, ozdobeno pilastry a reliefem: Kristus s apoštoly na moři — zasazenými květy slunečnic a festony; na rozích emblemy sv. evangelistů: lev a vůl. Stěna za řečništěm zaoblena, po stranách pilastry. V kartuši boží oko, po stranách portiery shrnuté a držené šňůrami. Stříška bohatě ořímsovaná, s lambrekinem, nese sochu sv. Jana Křtitele a kartuš s emblemy ostatních evangelistů: orlem a člověkem.

Křtitelnice dřevěná, empirová, vásovitá, s nohami, ověšená guir-landami vavřínovými; svršek kopulovitý s výjevem křtu Páně. Vysoká 1/44 m (i s víkem). Z 1. 1786.

Dva svícny před hlavním oltářem, mosazné, trojnohé, s velkými články baňatými, na stvolu hladké, z pol. 18. stol. Na hlavním oltáři šest podobných mosazných, na noze trojboké, na kulich, beze značky.

Pontifikální křeslo skrovné, rokokové.

Lavice patronátní o třech polích, intarsovaná, prostá.

Presbytář od lodi dělí zábradlí balustrové, dubové.

■V

im

IP

\íV

tm

Wm

'11 )!| I

Obr. 40. Dobrovice. Kostel sv. Bartoloměje. Řezby na postranicích lavic.

Dvě kropenky barokní z červeného mramoru.

Zpovědnice v sev. lodi, slušně intarsovaná, s pilastrovou výzdobou a vásami, barokní, z první pol. 18. stol.

Zpovědnice v jižní lodi, barokní, s řezbou akanthovou, jinak

chudá.

Lavice (28) ve střední lodi; postranice vyřezávány; motivy: akanth, slunečnice, pásky — celkem čtyři varianty. Barokní z první pol. 18. stol. (Obr. 40.)

Varhany v balustrádě kruchty: přední skříň trojdílná, bohatě řezbami zdobená a ořímsovaná; svrchu dva hudoucí andělé. — Na kruchtě velká skříň, rovněž trojdílná — střední část vyšší — se vkusnými nástavci a postranními řezbami. Z pol. 18. stol.

Odložené svícny cínové: 1. vysoký 0'50t?2; po stranách drobné rozviliny, v nich: C D 1733 M D; 2. vysoký 0'27 772, strany prohloubené,

i

»«o

,J

ú

):9

\

n

K

mg_

Fa

rry^K

iuh msTOiímniwiiiBiiiimi

Pílím in (»•■•1,11

ťí

í

2ZE

ž^j

Obr. 40*. Dobrovice. Kostel sv. Bartoloměje. Postrannice lavic. Druhé dvě varianty.

gs»

=§lí

»

lf'i

mĚHĚ^ÉSiki

"

M

i

I

I"

:,i

II

i:;

i

ö

H

!;

1 ‘1

lilo

lil

Mil

í

i

nH ™

i?

V

1

m

ra r*

■m w

!l Úé. II

10 o ______s_

»wMiíEt±±±

i

1*

jo

drrv.

v nich kartuše. Kolem kartuší rozviliny. V jedné kartuši hlavinka andílčí a

NCR

1679.

V sakristii dvě kredenční skříně barokně vyvinuté, bez řezby, částečně intarsované, s pěknými zámky. — Na dveřích sakristie barokně tepané zámky. — Několik barokních svícnů.

Kalichy: 1. Noha a nodus nové, kuppa s pláštíkem prolamovaným z akanthů, se vsazenými medaillony sv. biskupa a Boha Otce; poč. 18. stol.

2. Kalich rokokový stříbrný, zlacený, s tepanou nohou (v kartuších růže), s nodem vásovitým a pláštíkem na kuppě tepaným (v kartuších réva a klasy). Na noze nápis:

COMPARAVIT P 7EGIDIUS SIMON CANONICUS REGULARIS in Stift Wittingau

Mfé

3S|

1766.

m

ilsSr

3. Noha a nodus nové, na táhlé kuppě pláštík renaissanční, s vysoko tepanými hlavičkami andílků, páskovou ozdobou a festony. Kolem anthenion z liliovitého ornamentu. Konec 17 stol.

Monstrance pozlacená, 0'63 m vysoká. Noha otočena jest větévkou s výpustky spirálně se zatáčejícími a pokryta klasy, též vinnou révou. Nodus stlačený válec. Kolem lunully v oválovém věnci tepané klasy a větvičky vinné révy, jež dole jsou svázány sponkou. Ve zlatozáři stříbrná větev, v ní na zlatých paprscích andílčí hlavičky, nepravé drahokamy, po stranách dva andělé. Nejvýše Bůh Otec, nejníže holubice. Z let 1730tých. (Obr. 41.)

Pa c i f i k á 1 pozlacený, vys. 030 m.

Noha oválová, ovinuta laurovým provazcem a pokryta listovím. Stonek uzlovitý s mušlovou dekorací. Na kříži Kristus Pán, tělo Páně uměle modellované, v rozích kříže rosety. Na opačné straně v kartuši barokní za sklem v kříži ostatky; v rozích kříže také rosety. Z let 1730tých.

V severní lodi do zdi zasazen jest pískovcový náhrobek s opisem:

1599 Z° Máge . a la : 1600 26° ma | Mar: Mar: Seftry dwě Dau-brawsky z Turttlfftayna žiwo — | ty dokonawffe tuto odpocžiwagi | cžekagice wefeleho wzkržiffeni w spafvteli fwem Amen.

f:

V.

Obr. 41. Dobrovice. Kostel sv. Bartoloměje. Monstrance.

Nahoře po stranách krucifixu klečí dvě dívky s křížky na hlavách; kolem kříže na folii:

Qui passus es pro nobis ÍESV CHRlSTE miferere nostri I. H. S.

Pod klečícími podpisy:

Alena — Mař : Mar . Dole plastický erb, po jehož stranách:

Dentu linowe z Turt tlfftay

Erb

Jan Martin Wýt

na

Na jižní stěně presbytáře dřevěné, trojdílné epitafium: svrchu rovná římsa profilovaná, ve vlysu ornamenty černě a červeně malované. Tři plochy epitafia orámovány jsou každá dvojím rámem perlovcovým se širokou lištou, pomalovanou jako hořejší vlys a posázenou bossážemi oválnými a kosočtverečnými. (Obr. 42.)

1. První obraz: Ježíš s křížem v levici v jakémsi sálu, dlážděném různobarevnými plotnami, po stranách s rozhrnutými zelenými portierami. U jeho nohou klečí tři dítky, v šedých šatech a s límci; po stranách: v právo dvě paní v černých šatech a bílých kápích s límci, na levo tři mužové v černém obleku, s okružím, s kordy, klečí na polštářích: Jindřich Valdštejn v trojím věku.

Pod ženami nápis:

Illustrisimi Fundatoris prima coniunx fuit Anna ex Illustri | familia Wartenbergensi Altera Margareta ex Illustri | familia Lobkowiciana: •    >

pod muži:

Illustrifsimus Domins Dnus Henricus Liber Báro de | Waldftein DM . . in Dobrauicz et pieczic Hoc Templům ^dificari | curavit 1569 incoeptum finitum 1571.

Na právo:

2. Na shromáždění apoštolů seslány s hůry plamenné jazyky. Apoštolově sedí v sále se čtyřmi okny, dřevěným stropem a zvýšenou podlahou v pozadí. Shora holubice v záři a jazyky splývají dolů. Na všech pozorovati překvapení, dosti živě líčené. Všichni ,ve volných šatech splývavých až křiklavých barev; podpis:

na wffelike tělo, a prorokowatj budau

Wylegi ducha fweho Sy — nowe waffy y dcery waffe. (Pawla) III kapitole.

Na levo:

3. Rodokmen pánů z Valdštejna: Dole v krajině s vrchy modrými, na travnaté louce (v rohu kvítí a ovoce) leží muž v šedém, žlutě podšitém rouše, s černou čepicí na hlavě, hlavu podpíraje rukou. U sebe má kartuš obdélnou s nápisem:

*

i

w

*

'fsSK-;•-. arjr.

Ü

i

I

fc

t

ř>]

-

»X

41

5»

•*

I

I

:

ijj^L I

1= ’

i i

1

í

;

'fWš

• f

h|!

■

:

I

-***►

Ji

ří

-,

.

X

**«*4

s

4"

XXJ --’"' V?

•'^ W-

KT ' 'Wf ~ •r'.Af T,*.ts,

'^Ťé^fŤ0m^f!t -"""ti¹¹

E&

i

1

jí

I

I

x

*

*? i

4 * J

3

♦

:1A........-S-MX,

1 ■

%

iiř

l>í f

i-M^' i Í i

i

I

I

m

s*

*Pl5

:

p

JA-

íS i

:

v

?

; s

Wrt

;■

í!

3

•Ha

3

¹

r^liiwwwii

’ ^

ti

ř-vHa

. JBHai

•4 I- I.T»

Obr. 42. Dobrovice. Kostel sv. Bartoloměje. Epitafíum valdštýnské.

&

|2

a*

tf.

"TV

taaaii toail teuatiteMaU tosu

Tt

!>*

■V-;-. - ♦

■ \w -ir -    -,raj|

r—

"- ■V T\* ■

W

■

•*

-'T"S

šito ■

a»

U

f

:

*•

K

J

«

1

-

[*..

h

r.

v

■

¹ i

í

*í

?-

<•' ~Jk*’

P

3t

Ol

vo

Za

rrt

zr

c=>

><

Obr. 43. Dobrovicp. Kostel sv. Bartoloměje. Nápis na zyoně. čís. 1.

Ioannes Waldsstein vixit ... annvm.......•

ottocaro quinto Rege Bohémo, po straně v oválovém medaillonu erb.

Na právo název celého obrazu v obdélné kartuši:

Genealogia baronvm a Wald i stein, ab anno

DOMINI 1Z5Z (STI | RPE NONDVM INVEST1GATA) QVANTA DILI | GENTIA EX VETERIBVS MONVMENTIS IN | QVIRI ATQVE ERVI POTERAT a DVCIT AVTEM | PLEC FAMIL1A NOMEN ET ORIGINEM A VETVSTA | ARGE WALDSTEIN, GVIVS RVDERA ADHVG HODIE PROPE | TVRNOVIAM CONSPICIVNTVR.

Na levo v téže výši v kartuši :

ELABORATA SVNT HJEC GV I RA ATQVE SED VLÍTÁTE

Caroli i a Waldstein ad perpetwe rei j memoriam vt

SINT MNHMOUT: | NON AMORIS ERGA POSTERITA | TEM.

Anno virginei partvs 1582.

c:

G?

rz

E=

rr>

Za

VT>

5=5

vn

g

NVNG AVTEM RENOVATA | CVRA ET IMPENSIS GENE-ROSI | ET MAGNIFIGI BARONIS DOMINI | HENIGII A WALDS' STEIN IN DOBRO | VIGIO KVNSTBERG ET ChOTIESSIGZ 1608.

Z ležícího muže vyrůstá strom o haluzích, na nichž v oválových medailonech podoby členů rodu v dobových (16. století) krojích, celkem 92 hlaviček s poprsím. Poslední v řadě, HENRICH, není zachován. Pode všemi v podélných tabulkách podpisy: jména, tituly, někde i letopočet úmrtní.

Zvony. Jako všude v podchlumí stávala i v Dobrovici dřevěná zvonice a to na místě, kde nyní stojí socha Panny Marie, před kostelem; když byla vystavěna nynější věž postranná, byly tam 1. 1765 zvony přeneseny.

1. Nejstarší z nich Maria má 1T5 ^průměru a 092 m výšky. Kolem hořejšího kraje vlys OTO m široký, jehož středem jest satyr rozkročený, se dvěma ohony, které se ukoučují spirálně akanthem a stylisovanými květinami; po stranách závitky akanthové. Článek tento se opakuje. a) Na straně východní v rámcích nápisy:

(Btnbr;id; Jn)albfjim;na arta bobroroicp; kunc;bErce a djanuatrjijrfj Jtjtt uro^ne fjn pana pana rotjlema ;rua Ibipepna, JjTítEpaninjdr a na Iontniqp.

Erb.

Medaillonek. 2 medaillonky.

JMarřujía jlobkmntq na bo broratcjp kantorce ad; arroaíi;i;d; bcsra nrojs nsíjo pana pana jana ;Ioh koroirj naÍEpnie fjorjjorofk tm a íadjorotE nspírupjlJi řjo purgfjrabi pra;fkeí)o.

Erb.

Jahn 97.

HDpmppß pana boija napfjn a klanißg iß Jß pobnojp nolj gßljo. nßbo Jraafp gßji

Proutek akanthový.

Kolem dolení obruby po celé její délce gotický nápis (Pavel I. 13.) viz faksimile. (Obr. 43.)

Na straně západní pod známým už vlysem v rámci rostlinném, v jehož rozích a uprostřed horní i dolní strany masky jsou vyznačeny, čte se nápis:

o-

ÜIßnfö juum fíií gßji naklaößm urojßnpif; panuro panům rotltma moha a fjßnpka jroalb(jfßpna bratrů rolajintd) a nßbtlnpdj fpnuro jnJíaltdj pobobrp a JlanmB patnißft bnicßnßm urojßUßm panu panu ginbrjtdjnrot jroalbpßp na a učojbub pant pani markpfp jínbkoroicj na bobrnratcjt kunfjbßrcß a djarroaftjprfj abp jroukßm tořjnfn jrounu Itbt íjmalam pana bnlja p kfltpni jarfjoroaup fínraa gßfjn (a rojbujßit bal |b nagtíp bo djrantu paniß. Ißfija 1 . 58 . 7 . ja Jprarotjß cprkßumifjo ktttßjß nnbrjßgß pijßqkpijo. SOLI DEO GLORIA

O-

Sedm figurek, hudebníci.

Dvě karyatidy proti sobě nesou tabulku s nápisem :

Vdielan od waclawa zw

ONARZE MIESSTIENYNA MIESTA MLADÉHO BOLESLAWA NAD GYZERA

Gothický citát biblický (ut supra).

2. Zvon největší, uprostřed ostatních zavěšený, Bartoloměj, má průměru R45 w, výšky 108 m. Kolem hořejšího okraje nápis, řídce a zřetelně rozložený:

SIT NOMEN DOMINI BENEDICTYM EX HOC NVNC ET VSQVE IN

SECVLVM.

Akanthový pásek.

V plášti na straně východní vyraženy jsou tři znaky s těmito nad nimi písmeny:

3. G. Z. W.¹)

1. H. Z. W.

2. K. W. R. N. Z. H.

Na straně západní do rámu zasazen nápis:

LETHA PANIE MDCXVI DNE III. MAGE MIESYCE SLYT GEST TENTO ZWON NÁKLADEM G° M1 WYSOCE VROZENÉHO PANA PANA HENYKA Z WALDSSTEYNA NA DOBROWICZY &c G° M1 ARCYKNIZETE MAXIMILIANA NEYSTARSSYHO RAKAVSKEHO RADDY A KOMORNÍKA &c K PROBVZENY YAK KCHWALAM BOŽÍM TAK KMODLITBAM SKRAVSSENÝM O O CHRAŇ V BOZI ZA G° M[ TEZ G M¹ VROZENAV PANI PANI KRYSTYNV WALDSSTEYNSKAV ROZENAV NYBSSYCZKAV Z HOLTENDORFV &c MANZELKV G° M¹ PANIE A GINDRZICHA Z WALDSSTEYNA SYNA GICH MILOSTI

3. Třetí a nejmenší zvon »Ježíš« vysoký 0‘96 m, v průměru 080 m. Původně slit byl od Václava, zvonaře v Ml. Boleslavi asi současně s hořejším Marií, jak neklamně dokazuje legenda, která na něm bývala: »Aby zvukem zvonu tohoto« (ut supra) a »chvalte pana, chvalte ho na cimba-lích . . . .« L. 1664 byl přelit v Ml. Boleslavi od zvonaře J. Pricqueye, v nynější své podobě pochází též od Pricqueye (Mikuláše, syna) z 1. 1718, jak hlásá chronogram, což shoduje se i s jménem patrona J. Josefa z Valdštejna.

Mezi dvěma vínky květinovými, z nichž dolejší jest širší, umístěn

nápis:

OD HROMOBITÍ a bavrzki wiswobod nas pane gezyssy

KRISTE

Pod tím na plášti:

1. Na straně východní: dva erby v rámcích spojené korunou, vlastně stuhami pod korunou, po jejichž stranách umístěn nápis:

G: EXCELL: WY PAN PAN JAN RZISSE HRA SSTEYNA ELEONORA A ROZENA

z WaLDts S: bartoLoMIege

Chronogram, jenž dává letopočet 1718.

2. Na straně jižní obraz Madonny a pod ní pricqueyovská značka

zvonařská.

SOCZE VROZENY IOSEF S: RZÍM BIE Z WALD

Koruna

Erb Erb

zasnáVbena hrabIenka steIgna pro TAK RÓZKAZaLa

3. Na straně západní ukřižovaný Kristus na květinovém podstavci; pod ním v kartuši nápis:

ZA SPRAWY HEGTMANSKE V . P . IANA IG. RADONICZKEHO A P . GIRZIHO SWOBODI DVCHODNIHO DOBRAWSKEHO

4. Na straně severní obraz světice s ratolestí a mečem.

¹

Znamenají: 1. Heník z Waldštejna, 2. Kristina Waldštejnská rozená Nybšická z Holtendorfu, 3. Jindřich z Waldštejna.

«yj

f ...

W/

Már

“i

i:

E>

E>

jr

c70iM€^rý čÁl

JCralovsxš sál.

ČIBUŠIN' SÁU

Tajtcčki

síát.

<1

<1

<1

wm=šm.

JO o

EE

3>IS

Pt/JDOJiys / PATKA.

Obr. 44. Dobrovice. Půdorys zámku. (1. patro).

V lucerně zvonky: 4. Pozvánek a 5. Umíráček.

6. Zvonek v sanktusníku zcela prázdný.

Před kostelem pískovcová SOCHA PANNY MARIE na podstavci s prohnutými boky, soklem a římsou. Na podstavci relief Zvěstování Panny Marie. Z 1. 1762.

Ve zdi hřbitovní: NÁHROBEK pískovcový, z počátku 19. stol.; dole relief andílka truchlícího nad sarkofágem s rakví, nad nímž sklání se smuteční vrba. Nápis (nahoře) nečitelný. — Druhý NÁHROBEK W. Mrkoše, jenž zemřel 1. 1819; ve výklenku relief: nad mrtvolou úplně zahalenou v měkký, splývající rubáš, pláče starší žena, s plenou na hlavě, vedle ní v levo mladší žena, v právo tři dítky modlící se.

FARA v přízemí klenutá valené a křížově; ostatek moderní; vystavěná 1. 1709.

ZÁMEK vystavěl Jindřich z Valdštejna na místě bývalé tvrze léta 1578.

Byl postaven do čtverhranu s věžmi v každém rohu. Kolem byl obehnán příkopem, z něhož se zachovaly upomínky na straně západní a jižní, kde nyní jest zámecký park. Všechny výzdoby zámku provedeny ve slohu renaissančním. Ve dveře byly arkady malované, z kterýchž maleb do nedávná některé se zachovaly. Pod největší věží na konci severním byla kaple, kterou ještě staří lidé pamatují; když byla zrušena, oltářní obraz byl přenesen na Týnce.

Ze síní zámeckých vynikaly rozsahem i uměleckou výpravou čtyři rohové:

1.    Síň taneční: dřevěný strop ozdoben byl uprostřed valdštejnským erbem po stranách čtyřmi jinými erby, pak výjevy mythologickými, na okrajích arabeskami stěny byly krášleny krajinnými malbami.

2.    Soud Libušin obsahoval fresky historické (výjevy z doby Libušiny), všechny osoby byly v životní velikosti.

3.    Síň královská s obrazy českých knížat a králů, o nichž zmínku činí

Dobrovský.

4. Síň kamenná, nazvaná dle dlažby — obrazy její ze starého věku a sym

bolické.

Když 1. 1831 zámek změněn v cukrovar, plafondy se stropů přeneseny do Bělé, kdež se některé dosud chovají (na sýpce). (Viz Čas. spol. přát. stár. čes. roč. VIII. 2.)

Ze zámku zbylo celé jen křídlo jižní, ze západního a jižního jen části, severní celé sbouráno. (Obr. 44.)

Okna částečně zmodernisována (zejména v přízemí), v patře s původními renaissančními římsami profilovanými nahoře i dole.

Portál s pískovcovou hrubou bossáží.

První věž, zachovaná na západě, má stěny děleny římsou, barokně profilovanou a krytou prejzy; v 1. a 2. patře původní okna, v 3. patře okrouhlé okno barokní, ve 4. ciferníky hodin. Střecha: cibule plechem krytá s lucernou a bání. Hodiny s cymbály. Jeden cymbál má průměr 0 835 m, výšky 0 60 m. Ucha hladká. Kolem koruny:

CHRISTOPF 2 SCHERB 2 Z V 2 PRAG 2 INN 8 DER 8 ALDEN 8 STAD 8 GVS 8 MICH S126808ZS

Pod tím pásek perlovcový a řada akanthů (v mezerách rosety) svislých, pod tím řada destiček s reliefy, výjevy to ze života o marnotratném synu (opakují se třikráte). Na plášti plastický znak Valdštýnů, po stranách:

H E WALDS NA DOBRO LETHA

N I K 2 Z STEYNA 8 A WICZY PANIE

Na věnci reliefy poprsí pána a paní s podpisy:

HANRICVS VALEŠI REX FRANCLE a ELISABET . ANG.

Na druhé straně reliefy evangelistů (Lukáš a Matouš), dole pásek rozvilin renaissančních.

Druhý cymbál z XVIII. stol., hladký.

Druhá věž na východě, ubořená do polovice.

Na půdě kus starého stropu z prvního poschodí; kasetty dělené lištami profilovanými, malby souměrně kol roset ve středu, v cviklech rozviliny, práci, zvířata, zvonky.

mk .......i i

« * ".s\

(ti

fisal

1=1 ,

r.

i=Í

pSE

J— ■

\m

ti

Obr. 45. Dobrovice. Radnice. Průčelí do náměstí.

V budově klenby křížové bez žeber a valené, některé valené s re-naissančními lunetami.

Nádvoří čtverečné, kolem v přízemí chodba, otevřená oblouky hrotitě sklenutými na pilíře čtyřhranné, s bossáží pískovcovou. V patře členěny stěny pilastry toskánskými, na podélné poprsnice postavenými; zde byly oblouky loggie otevřené a sklenuté na úzké pilastry k pilířům.

Proti zámku budovy dvora hospodářského kryté sedlem taškovým, střed nižší s branou polokruhovou uprostřed, postranní části vyšší o zvýšeném přízemku a patru; okna s pískovcovou bossáží renaissanční, některá již zmodernisována. Na stěnách prosvitá rustika z obdélníků.

Z křídel ven vystupujících zachováno v slohové úpravě východní. Má střechu povydanou na dřevěných trámech, štít v průčelí dvěma římsami dělený, vlnitě ohraničený, na vrchu pyramidka. Vedle užší stavení se slušným barokním štítkem. Za staveními dvůr s úpravou 19. stol.

RADNICE z druhé polovice 16. století, brzy potom kdy Dobrovice stala se městem. Budova obdélná, obrácená průčelím na východ do náměstí, s věží uprostřed jižní strany. (Obr. 45. a 46.)

Věž čtyřboká, strana 5‘50 m, přiléhá jednou stranou k budově; oba volné rohy jsou podepřeny opěráky diagonálně postavenými, se soklem jehož profil zachován ve špižírně. Stěna rozdělena jest římsou, krytou taškami (s barokním profilem), nároží ozdobena maltovou bossáží. Okna

CF

Obr. 46. Dobrovice. Půdorys radnice.

čtyřstranná, s chambranami v přízemí i v obou poschodích, nad kor-donovou římsou, menší a bez opa-žení. Okapní římsa renaissančního profilu, hluboce vyžlabená, nad ní podsebití dřevěné, otevřené nad každou stranou dvěma oblouky segmentovými. Obíhá kolem užšího polopatra se širokými čtyřhrannými okny.

Střecha tašková: lomený, komolý jehlan s lucernou a cibulovou stříškou.

Uvnitř až do druhého poschodí vede schodiště, úzké, v pravých úhlech lomené, s novými, pískovcovými schody a původními klenbami křížovými bez žeber. Okna sem obrácená jsou vyšpaletována, některá zazděna a moderně upravena. Výše vedou dřevěné schody na galerii a odtud k lucerně. Zdivo má uvnitř ústupky, kolem oken velké oblouky (snad dřívější okna) pro menší zatížení. Zvonek v lucerně nepřístupný, novější, bez srdce.

Budova radniční jest jednopatrová, krytá sedlem šindelovým, s vikýři okrouhlými. Na straně jižní přistavěny do koutů u věže novodobé přístavby. Vedle přístavku až k protějšímu domu klene se segmentem brána s bossáží, již barokní.

Průčelí dlouhé 12'40 m, jednopatrové, opřené po stranách velice hmotnými opěráky diagonálními. Přízemí otevřeno do průčelí dvěma, na strany po jednom oblouku, jež sklenuty jsou na pilíř; klenba skládá se

ze dvou křížových polí bez žeber. Postranní oblouky poněkud nižší, opřeny na zdi vnější na plochý pilíř. Okno v přízemí moderně upraveno, vchod původní: portál obdélníkový, s kamenným rámem, vyloženým akanthy, nad ním konsolami volutovými a akanthovým listovím pokrytými nesená římsa, perlovcem opatřená. Nad ní nástavec, kartušovitě vykrojený, jehož bordury jsou rýhovány a zatočeny ve voluty, z jichž středu vychází ovocný feston a cíp šálu. Ve středu kartuš renaissanční se znakem města Dobro-vice, nahoře ženská maska. (Obr. 47.)

V prvním patře průčelí čtyři okna zmodernisovaná.

Nad okapní římsou, prejzy krytou, attika, po stranách vlnitě ohraničená, se čtyřmi okny sdruženými; nad attikou nová římsa, nad ní tři štíty, střední menší, postranní větší, již barokně upravené. Mají římsky, po stranách úseky rovných říms, šikmo postavených, ve středu zděné pyramidky. Za středním štítem (snad až v době barokní) přistavěn vyšší štít rovný, s plochými pilastry, s podobnými šikmými římsami a pyramidkou.

Ostatní stěny hladké, římsa okapní moderní.

Uvnitř dole i v patře klenby křížové s ostrými hranami ; některé místnosti dole mají barokní valenou klenbu s lunetami; v prvém patře někde zvýšený strop rákosový.

Portálky v patře s prostou profilovanou římsou v nadpraží.

Obrazy v radnici: Panna Maria z polovice 18. stol., svátá Rodina z konce 18. stol., dva oválové medaillony z počátku 18. stol. s portraity pana Jos. Valdštejna s chotí, pak dva velké portraity pana Fürstenberka a choti z pol. 18. stol.

Pečetidla:

1. Stříbrné, 0 042 m v průměru. Kolem okraje nápis:

SIGILLVM . MAIVS . OPPIDI . DOBROVIZENSIS + ANNO : 1604 : +

íi>

Égl

fc

řl ■*

Obr. 47. Dobrovice. Portál radnice v přízemí.

Uprostřed městský znak. Nahoře letopočet 1604 a monogram. Držadlo mosazné, moderní.

2. Bronzové, neporušené na moderním držadle. Průměr 0‘053 m.

Nápis:

PECET : DOBRA WITZ : RZEMESLA KOWARZ : KOLARZ : ZAMECZ : BECZWARZ : RVCZNI : CZANKARZ LÉTA *

Uprostřed v erbu s kartušovým krajem šest emblemů, po stranách 165Z.

3.    Bronzové, okrouhlé, v průměru 0 037 m. Kolem okraje opis:

PEC : CEC : HPOC * RZE . DKA . MEST . DOBROWICE . 1581 +

Emblem tkalcovský, jejž drží dva zbrojnoši.

4.    Kamenné, břidlicové, průměru 0*045 ^. Opis:

PECET MĚSTA DOVBRAVICE . PODKRAI . M. BOLESLAVSKÁ.

Z první polovice 19. století.

5.    Oválné, mosazné, sekernické. Průměr 0 025 m. Emblem mlynářský, letopočet 17—37. Opis:

PECZ : RZEMES : MLINARZ : W MIEST : DOBRAWICZI.

6. Mosazné, oválné, průměr 0 027 m. Uprostřed sv. Václav se štítem

MK

Opis: P : MIESTA DOBRAWIC.

a korouhví; po stranách písmena Konec XVII. stol.

ZVONEK POŽÁRNÍ na strážnici, venku zavěšený pod stříškou. Bez uch; u koruny pás laurový, pod tím:

LAVDETVR IESVS CHRISTVS A 1735.

Na plášti v kartuších monogramy MRA a IHS, reliefy sv. Jana Ne-pomuckého a anděla strážného.

DUM čís. 62 (pošta) má vrata bossážovaná renaissančně, se štítem volutovým, jenž ukončen jest štítem trojúhelníkovým.

PANSKÁ NEMOCNICE S mansardou šindelovou.

SLOUP na náměstí. Na čtyřech stupních dvojnásobný Stylobat s římsou, na něm kulatý sloup s attickou patkou a hlavicí, akanthy zdobenou, s perlovcem pod abakem. Pak socha sv. Jana Nep. zlacená, traditíonelní. Na vyšším stylobatu čte se: A: 1695, ještě výše rok opravy totiž 1859.

NEJSV. TROJICE U cesty k nádraží. Na čtyřhranném stylobatu toskánský sloup se sousoším: mezi sochami Boha Otce a Syna stojí kříž, na něm holubice s rozpjatými křídly. Na stylobatu vyryt letopočet: A 1694 a letopočet opravy 1776. Ostatní nápisy nezřetelný.

Naproti stojí SOCHA ANDĚLA STRÁŽNÉHO, pěkně modelovaná, pískovcová. Na hranolovém podstavci z předu:

Angelis suis Deus MaNdauit Je te Vt custodi ant te in OMNIbus psalm Lxxxx AVIJ/íQ 1719

Na druhé straně letopočet opravy 1862.

SOCHA SV. VÁCLAVA U silnice k Ml. Boleslavi, asi 2’50 vysoká, z pískovce: na vysokém podstavci socha sv. Václava s kopím v pravici, levicí opírá se o starý český štít. Postavena byla 1. 1757 nákladem Jana Růžičky, obnovena 1. 1843, 1865 a 1896.

viz

viz

Dolní Slivno Dolní Stakory

Slivno Dolní. Stakory Dolní.

Ěk

jri

A .0 \

BTi

m-

'' :

Má

Obr. 48. Dražíce. Pohled na zříceniny hradu od řeky.

Dražíce.

Jar. Schaller 101. — L. Š., Nové Benátky 1865. — Aug. Sedláček X. 236 — Kudrnáč, Adresář 81. — Čechy XII. 461

Na skalnatém ostrohu nad Jizerou, severně od N. Benátek, HRADNÍ

ZŘÍCENINY a spustlý KOSTELÍK SV. MARTINA BISKUPA.

Zříceniny, z několika kusů se skládající, obklíčeny jsou dosud hlubokým příkopem hradním. Kostel, někdy sv. Lidmile zasvěcený, stojí opodál na severozápadě při panském dvoře. (Obr. 48.)

ZÁMEK Dražíce založil kolem r. 1264 Řehník z Dražíc, dostavěl jej syn jeho biskup Jan do 1. 1318. Ve válkách husitských, protože pán jeho

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Ml.-Boleslavský.

Aleš z Dubé přešel k Husitům, byl zámek tento od okolní šlechty katolické zpustošen — podle Schallera teprve od Jiříka z Poděbrad. Z doby jeho obnovy pocházejí ony svrchní přístavby cihlové; když pak 1. 1526 Bedřich purkrabí z Donína vystavěl zámek Nové Benátky a tam sídlo své přeložil, pustly Dražíce: 1. 1599 připomínají se jako hrad pustý. Zdivá jeho užilo se časem na stavbu nynějšího špejcharu.

t.

Obr. 49. Dražíce. Část hradních zřícenin.

Zámek Dražíce byl o dvou křídlech, jež svírala pravý úhel' Pochází dle svých stavebních vlastností ze začátku 14. st.; opravy z konce

15. a z 16. století, jsou cihlové, jen detaily pískovcové. Celní strana byla obrácena k Jizeře; z ní zachovalo se nejvíce zdivá, trosky, z nichž dominuje onen kout na jihu svou výškou a zbytky gotických detailů. Jest to část levého ostění hrotitého portálu, profilovaného třemi pruty hruškovitými, mezi nimiž dva menší, vše na soklových, polygonových patkách. Vedle

okno hrotité s kružbou nosů, pak výklenek s volnou kružbou nosů (»Sanktuarium«); část křížové klenby s konsolou v koutě, z níž vycházejí torsa žeber hruškovitých, ozdobených arkaturou výklenkův a na spodu maskou. Dále okno silně vyšpaletované, s ústupky pravoúhlými, profilované pruty na hraně postavenými. Výše okno novější, polokruhově překlenuté, bez kružby. (Obr. 49.)

Na druhé straně: V přízemí zbytky klenby valené ze 16. stol., v patře okno hrotité s kružbou, růžice z nosů. Vnitřní stěny pannelovány

lájím

-■i

sm

aflK

v. w

mm

$

ffíWtJ

x#f

I IfäRl

Obr. 50. Dražíce. Kostel sv. Martina na bývalém hradě.

nosy. Vedle podobné okno. Výše okno čtyřhranné, s pannelem nosů. Zbytky krbů, okénka čtyřhranná a renaissanční ostění.

’ O ¹

Studna, do skály tesaná, roubena jest pískovcovými kvádry; má hloubky asi 4 m.

Ve zříceninách dražického hradu bylo nalezeno pět d 1 a ž i č e k, jichž velikost 0 22 X 0*19 chová u sebe okr. tajemník pan Bayer. Na dvou znak Jana IV. z Dražíc, biskupa, na jednom znak Smila z Kremže. (Viz Čas. spol. přát. stár. X. 80.)

KOSTEL SV. MARTINA, spustlý.

Vystavěn byl 1. 1340 a zasvěcen sv. Lidmile od biskupa Jana z Dražíc, jenž 1. 1360 podal k němu kněze Otu (Libri conf. I., 131). I v době husitské byli k němu podáváni kněži katoličtí. V 16. a 18. stol. spravován a přestavován. L. 1827 z rozkazu gubernialního byl dán do dražby za odhadní cenu 86 zl. 12 kr.; velký a malý olář, kazatelna a 8 lavic odhadnuty 16 zl. 4 kr. vid. m.

Kostel nynější jest gotický, orientovaný, bez věže, ze 16. stol. Západní průčelí zbarokisováno. Před ním vystavěna barokní předsíň, zděná, valené sklenutá, se segmentovým vchodem, nad nímž nástavec s římsou po stranách volutovou; na nárožích pilastry ploché s římsovou hlavicí.

Průčelí proraženo oválným oknem a děleno čtyřmi pilastry; nad římsou štít lisenovaný, ve středu nika s pískovcovou sochou sv. Martina biskupa. Na nárožních pilířích vásy. Počátek 18. stol.

Presbytář zakončen třemi stranami šestiúhelníka (strana L60 ni) a opřen čtyřmi opěráky o jednom ústupku s pískovcovou římsou a oko-sině. Kolem něho a celé stavby obíhá sokl 1 m vysoký, vlnovkou profilovaný, z pískovce vysázený. Okna v kněžišti zazděna, jedno na jihu barokní. Na východě přístavek barokní s prejzovou střechou. Na severu sakristie obdélná, s oknem na východě. (Obr. 50.)

Stěny hladce omítnuty, římsa barokní, střecha valbová.

V lodi dvě okna barokní a dvaportálky: 1. na straně jižní, hrotitý, s pískovcovou ovrubou, 1*30 m široký a 240 m vysoký; 2. na straně severní, 1'36 m široký, 3 m vysoký, s plochým profilem renaissančním v pískovcovém ostění.

Uvnitř. Kněžiště v 16. nebo zač 17. stol. sklenuto závěrem a klenbou křížovou bez žeber; žebra původní a konsoly usekány, zůstaly jen jich kameny ve zdi.

Na straně severní portálek do sakristie hrotitý, 0'78 m široký a 2 ni vysoký, na pískovcové hraně otupený.

Vedle k východu otvor hrotitý 0 47 m vysoký, 040 m široký, na pískovcové hraně otupený, vyšpaletován v síle zdivá, na ostění profilován pravoúhlými ústupky.

Sakristie sklenuta valené, okno barokní, na západě barokní otvor na kazatelnu; u okénka do presbytáře výklenek polokruhově sklenutý.

Oblouk triumfální polokruhový: v náběhu profilovaná římsa s římsovitou konsolou o třech článcích; oblouk hladký.

Loď se dvěma okny byla pokryta barokovým stropem na rákose, nyní beze stropu.

Kruchta na straně západní, ze začátku 18. stol., na třech polokruhových obloucích, s plochou dekorací štukovou. Balustráda cihlová, plná.

Stěny hladké; v presbytáři stopy malby: dole lambris z červené látky, pak pruh neznatelný, plocha mezi okny zeleně polychromována; v lodi ještě méně znatelné zbytky. Století 16.

V lodi výklenky pravoúhlé, barokní, na oleje.

'JÍ

■■«iw

,:j

v#V

I*.

ur

«i

■**jj

jí

>-"■

Jll

V'I

’ jj

58

•4(Z'-

mm

ř_

jPr^

já

!:'

-■

řVi

V* . 5-,

•K- , : ď,

T*S- <» i- •*$»    ,,.

*JL v‘? *.

ÉP " ^

i⁵'-!»;

-.ar

•lr^

«#»

;.. ,.l:

.1^,

Obr. 51. Horky nad Jizerou. Pohled na kostel a zámek.

-i#'

I,

■i

yL*v J * v '

WV ‘

■ .V ■ '

Horky nad Jizerou.

Sommer 74. — Pam. arch. XIII., 181. —

Sedláček X., 369. — Schaller 97.

Adresář 76. — Knihy na faře: 1. Kirchenrechnungen angefangen von 1724; 2. Com-

putus ecclesiae Brodecensis ab a. 1735; 3. Liber memorabilium.

FARNÍ KOSTEL SV. MIKULÁŠE stával původně v Broddch, odkud i s farou přenesen byl do Horek, proto po staletí jmenovala se fara Brodce v Horkách (podle pamětní knihy již 1. 1440 a ještě počátkem

19. stol.).

L. 1357 připomíná se kostel tento farním: plebán tehdejší Michael vyměnil si faru tuto s farářem v Liblicích. (Lib. conf. I., 18.) — L. 1655 obnovena fara katolická a matriky založeny; od 1. 1677 spravovali ji Minoritě z Ml. Boleslavě; 1. 1738 zřízena fara.

Současně vystavěn byl nynější kostel v letech 1723—1725 na místě starého shořeného, jenž stál o málo východněji.

Vydání na tento kostel činila: mladobol. staviteli Mik. Rossi za stavbu 1800 zl. a za kostnici 150 zl., benáteckému tesaři Ant. Stultzovi za střechu 300 zl., do Kosmonos za cihly 200 zl., boleslavskému klempíři za plech na dvě věže 192 zl., tesaři z Lysé za krytbu taškami 98 zl., malíři pražskému Janu Cajet. Monšovi za tři obrazy na oltáře 850 zl., pražskému sochaři Matyášovi Braunovi za zhotovení tří oltářů 1 cent másla, 2 sudy piva a 1105 zl., témuž za 2 anděly a menší busty 52 zl., témuž za novou kazatelnu 240 zl. Suma vydání na nový kostel 10.357 zl. 35 kr.

Za nové varhany pražskému varhanáři Jiřímu Dvorskému 300 zl.

L. 1729 opatřena do nového kostela zpovědnice za 17 zl. rejn.;

1. 1744 darem hraběcím křížová cesta, 1. 1756 obraz sv. Sarkandra, 1. 1784 nové ciborium (hr. Clam Gallas); 1. 1807 do kaple zavěšen nový obraz Panny Marie (400 zl.).

L. 1835 provedena důkladná oprava kostela, která svěřena pražskému >Ziegeldeckerovi« Schulzovi — malíř Bubák z Ml. Boleslavě »oštafíroval* oltáře (i sochy na oltářích), někde zlatil — za odměnu 200 zl.; za vy-cídění obrazů dostal odměny 50 zl. Veškeren náklad na opravu: 2278 zl. 27 kr.

Kostel jest barokní, jednolodní, orientovaný, s věží ve středu západního průčelí, krytý taškovou valbou s pískovcovou balustrádou; zdvihá se na kopci a stoupá se k němu stromořadím po schodišti o 169 stupních. Nahoře na konci na pilířích stojí sochy Panny Marie a sv. Jana Nep. (z 1. 1730). (Obr. 51.)

Jižní průčelí rozvrženo jest čtyřmi pilastry na profilovaných podstavcích, s hlavicemi pseudojonskými, nesoucími kládí složité, oblomené. Ve středních dvou pilastrech portál, lemovaný pískovcovým rámem, nad ním na nástavcích římsa, ve středu segmentem prohnutá. Nad portálem okno se štukovým lemováním dole ve voluty zatočeným, s prohnutou a vyloženou římsou. V postranních polích výklenky s mušlovou konchou

a soškami pískovcovými sv. Vavřince a sv. Šebestiána (z 1. ca 1730). — Nad hlavní římsou vystupuje věž (7⁻45 m X 7 m), čtyřboká, s nárožními pilastry, profilovanou římsou a střechou cibulovitou s lucernou. Po stranách obstávky proláklé, na rozích pyramidky pískovcové. Uprostřed stěny nika se sochou sv. Prokopa. Okna široká, půlkruhem překlenutá. (Obr. 52.)

PT1

IBM»«»»*

li ■

fc m 4r

5

Obr. 52. Horky nad Jizerou. Kostel sv. Mikuláše. Pohled od jihu.

Stěny lodi a presbytáře hladké, členěné hladkými pilastry; okna i postranní vchod s chambranami, v náběhu profilovanými. Římsa hluboká, ostře profilovaná.

Vnitřek: Presbytář dlouhý 1068 m, šir. 7 63 m, vysoký 10'68 m se třemi okny, ve čtvrtém oratoř, zřízená nad přistavěnou sakristií. — Vítězný oblouk půlkruhový, 6‘52 m široký.

Loď obdélná, dlouhá 20'27 šir. 13 05 m, vys. 12 33 m, se šesti okny a dvěma vchody. Presbytář sklenut závěrem ze dvou trojúhel-níkův a křížovou klenbou, loď třemi poli křížovými bez žeber. Klenba spočívá na pilastrech postavených v meziokní a v rozích (v presbytáři plochých, v lodi z líce vystupujících), sdružených, s římsovitou hlavicí

a úseky mnohonásobně oblamovaného kládí. Podobně pilastry opatřen i oblouk triumfální.

V západní třetině lodi vestavěna věž na hlavní zdi průčelní (jižní) a na dvou pilířích hranolových. Těmito pilíři pole pod věží jest rozděleno na tři díly, sklenuté na pásy v podkruchtí i nahoře klenbami křížovými

i*

mm,

■jsa*:

-n

rr niTTi^ " ’ Uf

iÉfirí

§t

'■-i.-

AI

US

••i?

v'

Obr. 53. Horky nad Jizerou. Kostel sv. Mikuláše. Kazatelna a oltář P. Marie.

bez žeber. Tak utvořena kruchta s balustrádou mezi stěnami lodi a pilíři vyzděnou, do středu vypjatou. Do levého pole vestavěno schodiště na kruchtu a na věž, dole čtyřboké, výše s otupenými rohy, s úzkými okénky.

Z presbytáře vede vchod do sakristie (pravoúhlý), jež jest sklenuta křížově bez žeber a osvětlena dvěma okny; nad ní oratoř podobně sklenutá, k níž vede šnek ze sakristie. V sakristii zařízení moderní, sochy a kamna domácí, zeleně polévaná. — Na dveřích kované zámky a závěsy.

Hlavní oltář. Obraz oválového tvaru na plátně: sv. Mikuláš na schodišti chrámu rozdává dary (třem pannám). Nahoře nebe otevřené s duchem svátým a anděly; tvrdé barvitosti. Rám obrazu nesou andílkové svrchu Bůh Otec, Syn a holubice v oblacích, vše řezané. Mensa rakvovitá, na ní korunovaná, plastická kartuš, prázdná. Po stranách tabernakulu andělé, reliquiáře, vásy, sochy sv. Václava a sv. Víta — vše konventionelní barok z doby, z které kostel sám. — Dva svícny cínové 1*13 m vysoké, s andílky, dekorem rostlinným a plastickými akanthy. Osm svícnů cínových podobných menších, z 18. stol.

Kazatelna s krátkou galerií, vedoucí od schodů ze sakristie. Řeč-ništč třístranné, s oblomenou římsou; na spodku prázdná kartuš plastická, emblemy sv. evangelistů Lukáše a Marka s jich zvířecími attributy; na poprsnici relief: křest Páně v Jordáně. Pod stříškou holubice, na stříšce pětihranné, s ostrými rohy, sochy druhých dvou evangelistů s attributy orlem a člověkem. Nejvýše Kristus. (Obr. 53.)

Oltáře postranní.

1.    Architektura nástěnná barokní s pilastry, jichž římsové hlavice neseny jsou hlavičkami andílků; svrchu otevřený nástavec, po jeho stranách pilastry s volutovými konci (na nich andělé), svrchu kládí. Obraz ve středu bez zvláštní ceny: Maria Majdalena pod křížem. Po stranách sochy sv. Floriana a sv. Jana Křtitele, nad obrazem prázdná kartuš korunovaná.

2.    Na druhém oltáři obraz: Nanebevzetí Panny Marie. Po stranách

*í*

sochy sv. Jana Nepom. a sv. Františka. V nástavcích monogramy IHS a MRA. Oba z I. 1735.

3.    Třetí oltář, současný s obrazem sv. Jana Nepomuckého, na plátně, přemalovaný na svou škodu. Šest dřevěných rokokových svícnů. Nad obrazem pěkně řezaný nástavec rámový s jazykem v reliefu. Po stranách sochy sv. Vojtěcha a sv. Lidmily. Na nástavci v paprscích relief boleslavské Madonny, kolem andílci.

Varhany malé, skříň barokní s řezbami, svrchu sošky: David s harfou a dva putti s mandolínou.

Kříže dřevěné, barokní, na žerdích. Pěkně jest řezaný krucifix na sloupu pod kruchtou, dřevěný, L38 m vysoký, s nápisem:

KE CTI A CHV ALE BOZI G.....

Cl

MLINARZ

PODRAZIC

KI

IAN ADA MEK 1708.

U božího hrobu sochy sv. Jana a Matky Boží, barokní.

Zpovědnice prostá, na střeše socha sv. Jana Nep.; barokní. Křížová cesta bez ceny, z 19. stol.

Obrazy na plátně:

1. Sv. Kristián klečí před křížem a modlí se; po stranách andělé s mitrou a berlou (z pol. 19. stol., přenesen z kaple z Josefova); 2. obraz svátých patronů českých: v oblacích starobole* slavská Madonna, dole klečí světci: sv. Václav, sv. Mikuláš, sv. Vít atd ; z počátku 18. stol.; 3. Jan Sarkandr ||| v černém rouše. Z úst mu \V(\ vychází na folii: IESVS MARIA ANNA, v ruce drží modlitby; 4.—12. cyklus obrazů ve stejných rámech, totiž: motiv mřížkový a pentlicový, svrchu mušle, 1$ po stranách festony, dole í kartuš s nápisy. Některé || z nich byly na svou škodu přemalovány. Celkem jsou slušné co do barvitosti a dobře zachované: 4. sv. Petr v jeskyni, u otvoru zpívá kohout; 5. Pavel v žaláři v okovech; 6. sv. Řehoř jako papež, jemuž holubice do ucha našeptává, píše ; S 7. sv. Jeroným v jeskyni se lvem, píše, nahý; 8. na-rození sv. Jana; obklopen jS rodinou a přáteli; 9. sv. Jan sťat v žaláři; v pozadí vy- ^ hlídka do dvora na barokní $3 architekturu; 10. křest Páně v řece Jordáně v krajině lesnaté; 11. sv. Augustin v rouše biskupském drží

hořící srdce; 12. sv. Ambrož, otec církevní, píše do knihy, vyobrazen s úlem. — Všechny z první pol. 18. stol.    Ijto

H

ÉE!

je

ftlp %

lil

Obr. 54. Horky nad Jizerou. Kostel sv. Mikuláše. Křtitelnice.

tg.

sv. Mikuláše. Nápis na křtitelnici z r. 1525

Obr. 55. Horky nad Jizerou. Kostel

Pacifikál z pol. 18. stol. s nohou pěkně tepanou (pentle, hlavy andílků, koše s úrodou, ovoce); nodus litý, na kříži nasázeny emblemy umučení Páně (důtky, houba, kladivo, kleště, kostky, hřeby). Zakřišťálované ostatky. Značky: 1. pražská a 2. °sw.

Meč Mikuláše Hartmana z Klaršteina z počátku 18. stol., visí na triumfálním oblouku.

Křtitelnice cínová, vysoká 0 29 m, víko 0'21 m. Víko cínové: Sv. Jan křtí Pána Krista; pozlaceno. Skupina tato spočívá na podstavci, opírajícím se o tři hlavy andílčí. (Obr. 54.)

Kolem hořejšího okraje otočen jest gotický nápis: prami Hh part + Mrtjsfus + maty • bauqß • uqte • mssßcjfuj • narobtj. — K tomu na dolejším okraji: Hirsficsß gß roßgmßrto • dícjč • tj šprta • p (b. s.?) (Viz facsimile. Obr. 55.)

Na hořejším kraji dvě lví tlamy, v nich cínové kruhy. Na plášti tři figurky: anděl s pochodní, císař s říšským žezlem a říšským jablkem a anděl s rohem hojnosti čtyřikrát se opakují; v prázdných mezi nimi tabulkách letopočty 1525 • 1525 • • Ostatek vyplňuje nápis (v rámci):

TOTO YDIELANO NÁKLADEM WOND RZEGE Z HRVSSOWA

Kotel opírá se dole o tři plnovousé hlavy, jež přecházejí ve tři nohy, ukončené třemi spáry.

Zvony ve věži: 1. Největší, »sv. Mikuláš«, vysoký O70 m, v průměru 0 77 m] ucha pletencová, na plášti relief dvou světců; kolem koruny gotický nápis. (Obr. 56.)

r®?(®0 Kf»®<noiw®urm®c\nn&pafr®$6mfO!a »0^

Obr. 56. Horky nad Jizerou. Nápis na zvoně čís. 1.

2. Menší, mající výšku 0⁻50 m, průměr 0’58 m\ ucha pletencová, na plášti relief sv. Pavla. Při koruně nápis gotickým písmem. (Obr. 57.)

fyitnflOiáommmgsfrrmžHnnmísnigirřfttsmňíiictřTaiíartoionířiiaitnnoiiasrtmtatřpr

Obr. 57. Horky nad Jizerou. Nápis na zvoně čís. 2.

3. Novější přelitý, vysoký 0'47 m, v průměru 0'60 m: Umgegossen zu Prag von Carl Bellmann, k. k. Hofglockengiesser 1823. — Na plášti relief umučení Páně.

Sanktusník: Ucha hladká, při koruně pás akanthový, na plášti relief Madonny, srdce plamenné, z druhého srdce vyrůstá květina; na věnci:

X. G. K. 1763 (— Johann Georg Kühner).

Kolem kostela býval hřbitov; z křížů zachovaných starší jsou: dva pískovcové před kostelem ve zdi, vysoké 1'35 m. jejichž ramena jsou ukončena trojlisty, s pískovcovým Pánem Kristem na kříži. Nápisy vryté. — Podél zdi kostelní pět takových křížů stejné výšky, 1'30 m\ první z 1. 1758, pod druhým odpočívá: Mlynář Podražický Czigeheim dobře zaflaužilý ý 1758. Třetí jest z 1. 1779. Pátý má vyrytý nápis:

A"

w

vi

v:'

VSNVL W Panv WELEBNY

a Dvstogny Pan Methvdi-Wisinger

FARARZ BRODECZKI (WIEKY) SWEHO 49 Let ROKV 1798.

ftáJ

t . : V

v %v.

HESS

Pískovcový náhrobek ve zdi: na čtyřbokém, hranolovém podstavci, laurovým věncem ověnčeném, komolý jehlan též ověnčený, na vrchu kalich. Na jehlanu nápis (z Písma sv.), na podstavci pokračující: Ufnul w Panu Do | bře zaflaužili Muž | Jan Sfipek faufed Hruffowsky dne 13 | í^igna 1809.

Kostnice ve zdi

Obr. 58. Horky nad Jizerou. Rám obrazu v kostnici.

hřbitovní (záp.); čtyřboká, taškovým stanem krytá, sklenutá plackou, v rozích podepřena pilastry. Z pol. 18. století. V kostnici obraz Panny Marie (rytina) s barokovým rámcem z pol. 18. století, korunovaným hierogramem MARIA. Podobný

rámec na obraze sv. Salvatora. (Obr. 58.)

KAPLE NAROZENÍ PANNY MARIE, barokní, kterou 1. 1762

dal postaviti farář brodecký Ryppelt. Loď kulatá, presbytář ve formě apsidy.

v půdorysu o více než půlkruhu, stěny hladké se čtyřmi pilastry na profilovaném soklu. Kryto taškami, lucerna dřevěná, jež má místo střechy plechovou korunu. Z předu přistavěna předsíň, valené sklenutá, o stranách vypouklých, taškami krytá; má portál pravoúhlý s novou mříží a pískovcovou chambranou. Po stranách portálu diagonálně postaveny pilastry

s volutovými hlavicemi, nad těmi římsa nesoucí nástavec: hmotná stěna ořímsovaná, prolomená okénkem (v němž jest zvonek, nový), a ukončená vásou z pískovce, po stranách volutové úseky. Kaple jest sklenutá kupolí, presbytář konchou. Okna v presbytáři dvě, malá, v lodi tři, barokně vykrojená. Na stěně sluneční hodiny. Římsa profilovaná. (Obr. 59.)

Nádobka na oleje, stříbrná, s nápisem: Sub j Vicario Foraneo Ioane Ignatio | Ruczky de Rucz [ Proto-Notario appl. | Com. Palatino | Ca-nonico | Litomerici. Sub R P | Coelestino OSPT 1699. wiegt 9 lot. Značka.

Na vrchu: Brodecensis Anno 1699.

Obrazy: 1. Narození Pána Krista, na plátně, z 18. stol.

2. Sv. Notburga dává chléb žebrákům.

Shora andělé s cepem a rolníkem v pozadí. Z 18. století.

v.'#

MU-

áp

.. i:

'1

3. Svatí a světice v rouše řádovém hledí k Panně Marii. Bez ceny. Konec 18. stol.

i-

l!

"li

4. S v. Antonín, v barokově vykrojeném rámu se signaturou: Io-hannes Filipus Leubner P.

ŠPITÁL založen 1.

1738 týmž panem Hart inanem z Klaršteina; přestavěný, zmodernisovaný.

ZÁMEK. Nejstarší známý pán »na Brodcích« jest Pešek, syn Fraňkův, z 1. 1346; v témž století připomínají se v Brodcích vladykové z Měcholup (Tadra, Soudní akta). V 15. věku byl spojen na čas s blízkými Dražicemi. Další jeho držitelé jsou známá v Boleslavsku jména Hrzánové, z Rychnova, Vančurové, Kaplířové — kteří je ztratili konfiskací; 1. 1623 koupil je cis. rada Mat. Arnoldýn z Klaršteina. Frant. Mik. Hartman z Klaršteina postavil kostel, špitál pro chudé a, jak se zdá, i zámek (f 1. 1738). Dědičkou po něm stala se Polyxena, vdova Des Foursová, jejíž syn Maxmilián prodal Horky hr. Krist. Clam Gallasovi (f 1805), od Gallasů koupili je hr. Nostic-Rieneckové

Obr. 59. Horky nad Jizerou. Kaple Panny Marie.

I#

Í.£

••

&-aa

pa

V !r

E5s*

■' '"

fitežfóoEgsteašB!

*\Á VÍ^‘< Av-:

Sí^

sjf*

SsíKaF

ÜÜ

4.*

Obr. 60. Horky nad Jizerou. Zámek. Pohled z parku.

Zámek rozkládá se pod kostelním vrškem v údolí jizerském a zastřen jest rozsáhlým parkem anglickým. Skládá se ze dvou křídel, severního a východního, a kde se stýkají, vypíná se věž, jež ukazuje na původ starší, počátek 16. století, kdežto zámek pochází asi z let týchž, jako kostel (1725). Svou úpravou upomíná na věž v Hrušově a v Košátkách. (Obr. 60.) K zámku vedoucí schodiště jest s pískovcovými odpočívadly a lenoškami. Křídlo severní postaveno na starém spodku. Průčelí bez ozdob, okna s pískovcovými chambranami, vchod s pískovcovým opážením. Stěny hladké. Po stranách dva výstupky. Klenby křížové bez žeber, na chodbách s lunetami, dosti zajímavé řešením plochy. Okna a dveře moderní, nábytek empirový, obrazy z 19. stol. Majolikové nádobí, vykládané skříně, truhly rokokové, barokové i lidové, cínové konvice se značkami; šestiplochá cínová láhev ze 17. století, džbánek bíle polévaný s ptáčky z 1. 1717. U vchodu do parku mřížka: svršek ze 17. století, spodek z 18. století. (Obr. 61.) Za zámkem terasa s balustrádou zděnou. Park anglický.

Po chodbách gallerie obrazů asi 107 od pol. 18. do pol. 19. stol., portréty to hraběcích rodin Clam-Gallasovské a Nosticovské, všechny na plátně. Na měděném plechu olejomalba Jacoba Ligossy, dle nápisu: příchod sv. tří králů k Ježíškovi — z polovice 18. století.

V rámu řezaném allegorické malby na pergameně, oslavující založení kostela (?), z polovice 18. stol.

V    kapličce pacifikál měděný, stříbřený, z konce 18. stol.

V    křídle dole sklepy s valeným klenutím, se vchodem do zahrady na svahu. Na plotových pilířích parku vásy pískovcové, empirové.

VEZ, nejstarší část zámku, čtyřboká, s pískovcovými nárožníky, s okénky dole čtyrstrannými, nahoře s oválovým hořejškem a barokním, vestavěným schodištěm. Střecha tašková s dřevěnou lucernou s h o d i-

giglgfff

M-

II

íi

:X,r-

''

SSS

v.-y

- i; i

Ä;

[Sy

WHKĚKmm

Obr. 61. Horky nad Jizerou. Zámek. Mřížové dvéře v parku.

námi a cymbály: 1. bez nápisu, hladký; 2. s nápisem: I G K IN PRAG 1781 (Johann Georg Kühner).

V PIVOVAŘE zbytky staveb z 18. století. Klenby křížové, bez žeber, portálek s maltovou chambranou, profilovanou. Na pilířích plotu mezi budovami dvora sochy pískovcové, bez zvláštní ceny: 1. s v. Liborius, 2. sv. v řádovém rouchu s černochem u nohou, 3. světice, snad Notburga, jež z košíku chlebem naplněného dítku poskytuje chléb. Budovy dvoru a administrační mají úpravu 18. století, štíty barokně zprohýbané, vše střízlivě provedeno.

Horky Velké.

A. Sedláček, X., 384    86; V. Vaněk 117; Pam. XI., 589.

Při stavbě vlečné dráhy nalezeny sídelní jámy se střepy s páskovou ozdobou, s nalepenou proužkou prstem ďubkovanou, kamenné a kostěné nástroje a j. Pam. XI., 589; P í č, Starožitnosti I., 1, tab. LIX. Dále přišlo se na bronzové kroužky, sponky, popelničky a p., kteréž byly odevzdány zemsk. museu v Praze.

Nad potokem Skalským vypíná se bývalá TVRZ V. Horky, s mohutnou věží, na ostrožně skalní. Po této tvrzi zvala se vladycká rodina »z Horek«, z nichž Věnek z H. vykonával právo podací v Čejkách v XIV. století. Z potomních pánů na H. pamětihodným se stal Václav Klusák z Kostelce, jenž tvrz nynější vystavěti dal jakémusi Staškovi, kameníkovi v Menším městě Pražském, jenž za tu práci, že ji dobře provedl, dostal

t®

i§

pf

I.

mm

?■%

Obr. 62. Horky Velké. Tvrz

soudně přiřknuto 50 k. gr. Klusákové měli pohřeb svůj ve Strenicích, kdež spatřují se v kostele jejich epitafia. L. 1621 král. fiskus zabavil H. Gers-dorfům z Malšvic — odtud šly prodeji z ruky do ruky, až 1. 1744 koupil je Fr. Josef hrabě Pachta z Rájová a připojil je k Beznu; tím přestaly býti sídlem panským a přecházely v polozříceninu. Jdeme-li se silnice, od západu, projdeme nejprve prostranným dvorem, jejž uzavírají hospodářská stavení z 18. věku; na jednom z nich nade dveřmi stojí psáno: An. 1714. Naproti v kůlně pohozeny leží železné dvéře, pobité pásy ze 16. stol.

Na konci dvůr uzavírá stavení dvojkřídlé, obydlené, nad nímž vypínala se vížka se šnekem a hodinami, která však před 100 lety musila býti snesena. K ní družila se čtyřboká VEZ, opírající se na straně srázné do údolí o dva mohutné opěráky. Dole jsou sklepy, v přízemí goticky sklenutá místnost, zajisté kdysi kaple, jejíž žebra, hruškovitého profilu, sbíhají se ve svorníku, na němž jest vytesáno vladislavské W s korunou. Žebra zabíhají hrotitě do stěn. V prvním patře, do něhož se vcházelo z vedlejšího stavení, spatřují se dosud dvéře polokruhové, tvaru renaissančního, pískov-

cové. Okna jsou vyšpaletovaná, venku pískovcem obložená. Druhé a poslední patro jest kryto stropem povalovým. Zámecká budova od ostatních hospodářských stavení byla oddělena příkopem, jehož nepatrné zbytky se zachovaly. (Obr. 62.)

Horní Slivno ™ Slivno Horní. Horní Stakory ™ Stakory Horní.

Hrádek.

Sedláček X., 362; Vaněk 41.

Nejstarší známý držitel jmenuje se Mikuláš z Hrádku, služebník Jeho Milosti krále 1. 1297. Kolem r. 1400 drželi jej Myškové z Hrádku. L. 1485 jmenuje se »hrad Hrádek«. Hned potom byl připojen od Stránovských ze Sovojovic ku Stránovu a při něm zůstal. Avšak již 1. 1545 neuvádí se ani jako »pustý«, byl už úplně zpustošený a od lidu rozebraný, patrně po velikém požáru v době bez jakýchkoli válek.

Nad Zámostí černé ZŘÍCENINY někdejšího Hrádku nad Jizerou, též nad Zámostí ; v obecném lidu nazývá se Starý Stránov.

Ve zdi spatřují se díry pro trámy v podlahách, a na jižní straně stopy oken větších a menších. Zachoval se i hradní příkop, 4 m hluboký a přes 6 m široký, v němž vystavěny byly dvě chalupy; i ve zříceninách povstaly chalupy (4), na nichž znáti, že užilo se při jich stavbě zdivá hradního. Přístup k zámku byl od jižní strany; kde se cesta, po příkré stráni dosud zřetelná, končila, před příkopem stála bašta, v půdoryse tvaru vejčitého, s rybníčkem uprostřed. Tu ústila i druhá cesta od strany východní. Na severovýchodním úpatí Hrádku jest židovský hřbitov.

Hrušov.

Schall er 95; Sommer 78; Sedláček X., 69.

Bratřimil z Hrušová jmenuje se vrchním velitelem vojska Boleslava II. v bitvě na protější straně Jizery u Strašnova. Rytířská rodina z Hrušová odvozovala původ svůj od Miloty z Radče (1364—1401). L. 1628 ujal Hrušov Joachim st. Slavata na N. Stránově, jenž 1. 1630 prodal jej Anně Arnoldýnové z Hyršové na Brodcích, s nimiž zůstal pak spojen. Odtud pustla tvrz Hrušov, za války třicetileté se v ní už nemohlo bydliti.

Stará TVRZ stávala na ostrožně mezi údolím Jizery a průrvou »Certůvkou«, kde podnes se spatřují příkopy její. Z pozdější tvrze zbyla jen věž mohutná z konce 15. věku, jež na pláni své vévodí krajině boleslavské. Vypíná se v severozápadním konci dvora, uprostřed vesnice: vyniká mohutným zdivém v přízemí 2’45 m, nahoře 1'70 m silným, spoře a malými okny proražená. (Obr. 63.)

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres MI.-Boleslavský.

Věž jest čtyřboká, hranolová, z lomového kamene pískovcového, s ná-rožníky tesanými. Zdivo věže z 15. století, úprava oken a portálku do šneku ze 16., ostatní opravy z 18. a 19. stol. Stěny její hladké, omítané, děleny jsou uprostřed římsou pískovcovou, porušenou, jež bývala profilována plochým žlábkem. Střecha stanová s hranami otupenými, na ní lucerna s bání.

Přízemí zabírá jedna světnice, do níž vede zvláštní vchod, klenuta

Bf*

'..v

lif,

Irn

% , „

mm

v 1H

. /» -

I I llM II l iM—WP.

\m?

f;íj

l é

Obr. 63. Hrušov. Věž býv. tvrze.

valené s hrotitým obloukem ; druhý vchod proražen výše se strany jižní, k němuž vedou schody dřevěné, novější; vchází se tudy do vyšších pater, která mají stropy povalové, nyní v pozměněných výškách. V těchto síních uvádějí Beckovský, Balbín, Schaller historické obrazy a památné portréty rodinné. V jihovýchodním koutě šnekové schodiště, kterým se vcházelo do vyšších pater.

V přízemí jsou dvě okna od strany západní do oné světnice; v patře po okénku střílnovém; jen na straně jižní onen vchod pozdější

s přistavěným schodištěm. Ve druhém — nad římsou — po okně (4), jež orámována jsou pískovcem, na východní straně, do šneku, sklenuto oválově; ve třetím po okénku »střílnovém«, ve čtvrtém: nejširší, polokruhově zaklenutá, po dvou. Římsa okapní dřevěná.

V lucerně zvonek, jímž se Ave Maria zvoní. Jeho noha hladká, kolem korunky laurový vínek, pak nápis:

AVE MARIA GRACIA PLENA DNS TECVM A: 1680.

Pod nápisem pásek rozvilinový, na plášti střídavě hlavy andílčí a kon-solový ornament. (Zvonař J. Pricquey.) Výška 0'27 m, průměr 0'32 m.

Na silnici z Hrušová do Horek SOCHA SV. JANA NEPO-MUCKEHO na podstavci hranolovém: světec sklání se k andílku s křížem. Letopočet vytřen; dle pamětní knihy v Horkách vysvěcen 1. 1751 (shoduje sel), opraven 1. 1844 a 1885.

L. 1807 obnovena SOCHA SV. JANA NEP. »V kamenici«, téhož stáří.

L. 1757 vysvěcen železný KŘÍŽ na návsi mezi čtyřmi kaštany,

1. 1844 obnoven.

Husí Lhota ™ Lhota Husí. Charvátce.

Sedláček X., 342.

Osada původu staroslovanského, v území kmene Charvátů.

Po TVRZI zdejší nazývali se vladykové z Ch.: 1. 1382 Arnošt z Charvatců. L. 1555 Anna z Vartmberka, manželka Jindřicha z Vald-štejna, koupí připojila je k Dobrovici. — Do dvora popi. vedou VRATA rokoková. Na návsi na dřevěném sloupu ZVONEK vysoký 0'20 m, v průměru 0'27 m. Kolem horního lemu pásek rozvilinový; na plášti světec s lilií, po stranách F. A. F — 1776.

Chotětov

osada starožitná; 1. 1057 kníže Spytihněv daroval kostelu v Litoměřicích lán polí v Chotětově.

Na místě, kde stojí nyní cihelna p. Vraného, našly se zbytky popelnic, pa

rohy atd.

Uprostřed osady vypíná sena místě povýšeném FARNÍ KOSTEL SV. PROKOPA, jenž jako farní připomíná se 1. 1352, 1377 . . . (Lib. conf. III., 65.)

V době husitské byl kališnický (1. 1574 utrakvistický kněz Jan Se-zemský -— Arch. zem. Oeconomica . .). Po katolické reformaci spravován

byl od faráře bezenského (1. 1650 kn. Havlíka), 1. 1681 obnovena fara v Chotětově a založeny matriky. (Obr. 64.)

Orientovaná stavba s věží v západním průčelí, gotická z 1. 1546. Stáří kostela tohoto datováno jest nápisem na pískovcové desce, zazděné pod římsou závěru v kněžišti:

^Inroo . $atiie . jujía . na roteřur. JCHa . hojil) . 1.5.8.6 .

(Obr. 65.)

Presbytář ukončen jest pěti stranami osmiúhelníka. Na rozích čtyři opěráky, široké 060 m, s jedním ústupkem, svrchu skosené. Římsa ústupků profilována žlábkem. Čtyři okna s moderní úpravou, závěrové zkráceno nikou, v níž socha sv. Josefa, moderní. Vedle nahoře jmenova-

1S7IZ3

-t*

1

ti

Obr. 64. Chotetov. Kostel sv. Prokopa. Půdorys.

ného letopočtu otvor okrouhlý se skosenou hranou, na níž vytesána maska (zabílená). Římsa okapní bohatě profilována.

Na severní straně sakristie, obdélná, s pískovcovou římsou a barokním vchodem.

Loď obdélná s pěti okny. Na jižní její straně předsíň opřená po stranách opěráky, s pískovcovou římsou, krytou prejzy. V patře předsíňky oratoř s okny na tři strany: v průčelí sdružená, na stranách jednoduchá s nad- i podokenní římsou renaissančního profilu. V průčelí předsíňky dvéře do lodi a na oratoř. Kolem ní a lodi obíhá římsa pískovcová, mělce vyžlabená. Průčelní štít trojúhelníkový s obrazem sv. Prokopa na dřevě malovaný, ve výklenku. — Štít lodi na západě obložen pískovcovou římsou.

Věž hranolová, do třetího patra gotická, čtvrté barokní ze druhé polovice 18. stol. — místo bývalého (?) podsebití. (Obr. 66). Jednoduché pilastry (tohoto svršku) na nárožích, římsa okapní vyložená; věž kryta jest

cibulovou plechovou bání. Do jižního koutu věže vstavěno novější schodiště. Na západě barokní vchod do věže, převýšený prohnutou římsou na krátkých pilastrech a prejzy krytou; kolem hladké opážení. Nad římskou okno, polokruhem sklenuté, v ostatních patrech střílny, nejvýše hodiny.

Stěny kostela hladké, omítnuté, střecha strmé sedlo, krytá prejzy, nad středem sanctus, vikýře s obdélnými otvory.

11

li

f.

Úí:

Obr. 65. Chotětov. Kostel sv. Prokopa.

Vnitřek. Presbytář: okna stejná s vnějškem. Klenba skládá se ze závěru a kříže; svorníky kulaté a hladké, konsoly —u triumfálního oblouku hrot zabíhá do stěny — stejné: jehlan z pěti stran osmiúhelníka, na něm plinthus, obloun, ústupky. (Obr. 67.) Žebra z čediče bezdězského, hruškovitá. (Obr. 68.) — Vchod do sakristie čedičový s pravoúhlým opážením, nahoře římsa jako nad vchodem západním. Sakristie sklenuta valené. — Sanctuarium 0'70 w X 0'32 a za oltářem: ozdoba otlučena, dvéře železné z plochých pásů, šikmo se protínajících. Zámek gotický.

Triumfální oblouk segmentový, původní hrany sříznuty. Nad triumfálním obloukem kartuše nesená dvěma anděly; v ní nápis:

DIVo ProCopIo pr^rsVLI

OPVS FACTVM (— 1773).

Loď obdélná, okna jako zvenčí; na jižní straně okno do oratoře: segmentové se dřevěnou balustrádou. Oratoř a pod ní předsíň sklenuty valené s výseči. V předsíni kamenná lávka. Loď kryta jest ploše. Na

ni

Sř% .

'SSm

Obr. 66. Chotětov. Kostel sv. Prokopa. Průčelí s věží.

západě pod věží kobka, polokruhově sklenutá, do lodi segmentovým obloukem otevřená.

Empor a jest opřena na tři oblouky a dva pilíře, s barokní balustrádou vyloženou, se dřevěným zábradlím a vásami; v ní skříň varhanní.

Hlavní oltář barokní se sloupy vrtulovými a hladkými korintského řádu, s obrazem sv. Prokopa. V nástavci obraz korunování Panny Marie, nový. Tabernákul s bohatou výzdobou roccailovou, po stranách východy za oltář, na nich poprsí sv. Václava a sv. Víta, za nimi vásy. Polychromie nová, koncepce šťastná, méně v provedení.

Kredenční oltář sv. Anny (v presbytáři): v obrazu i řezbě nástěnné architektury méně zdařilý. Z pol. 18. stol. Dva svícny dřevěné, vysoké, slušné koncepce: stonky prolamované z ornamentu roccailového. (Obr. 69.) Dva svícny cínové, barokní. 18. stol.

v-

I#

I?

Ěr

Obr. 67. Chotětov. Kostel sv. Prokopa. Presbytář s hlavním oltářem.

Postranní oltáře: 1. s ukřižovaným Kristem Pánem, socha v zasklené skříni; 2. s obrazem snětí Pána Krista s kříže; 3. s obrazem sv. Jana Nep. (nový) jsou svou řezbou architektury běžné rokokové práce. Svícny na nich plechové.

Kazatelna nad postranním oltářem rokoková s řezbou roccailovou. Řečniště v půdoryse zprohybané s reliefy svátých evangelistů.

Lavice dubové, s vyřezávanými postranicemi, pol. 18. stol.

Zpovědnice intarsovaná festony a hierogramem IHS, pol. 18. stol. Mříž před hlavním oltářem dubová, rokoková.

Obrazy: Zvěstování Panny Marie, na plátně, 18. stol. Ukřižovaný Kristus, slušná malba z 18. stol. Cesta křížová, novější.

Monstrance 1. Na noze osmistranné vytepány reliefy sv. Pavla, sv. Petra, sv. Jana Nep., sv. Prokopa, sv. Vojtěcha. Nodus roccailový. Vzadu na rámečku opis:

FlerI CUraWlt ADaLbertVs WenCesLaVs De BLaha aff'eCtV plo pro ECLesIa ChotletoWIensI 1758).

Monstrance 2. vysoká 0 64 m. Na paprscích rámec roccailový. Ornament tepaný a z drátu: klasy, hrozny, Bůh otec, holubice. Posázena nepravými drahokamy. Nápis:

Ke Cti Boži a sWatého Prokopa saV zaChoWaLY a bernYa sWaV MInCY WYkaVpILY WlernY oWCžiCžkY ChotětoWskY. — J : P : Hgth 1813).

JO.

Se

*.3,-

\\\\

v:

za-

Obr. 68. Chotětov. Kostel sv. Prokopa. Konsola v presbytáři.

I.

ani

Kalich 1.: vysoký 0 24 ^, průměru 0 095. Na spodní straně (obrubě) nohy opis :

Tento . kalich . darowal . Pawel Kniaurek 1715. (Obr. 70.)

Na vrchní straně nohy značky: 1. Mezi dvěma věžemi postava (pražská?): 2. “R; 3.

R. R. Noha šestilaločná: páskový ornament tepaný, andílčí hlavičky, růže. Nodus baňatý se třemi medaillony a třemi dvojicemi hlaviček. Kuppa stříbrná, zlacená, pláštík plný, téhož dessinu jako noha, vroubený perlovcem a pláštěm šupin.

Kalich 2. Na pouzdru koží potaženém tlačený ornamentální pásek a nápis:

PAROCH : ECCLES :

CHOTIETOVII :

1820.

Pacifikal 1.: vysoký 0'31 m, rokokový.

Obr. 69. Chotětov. Kostel sv. Prokopa. Dřevěné svícny.

Noha plechová, na kříži mosazném, postříbřeném, na paprscích probodené údy Kristovy; ve středu pod broušeným sklem svaté ostatky, kolem nepravé drahokamy.

Pacifikal 2.: vys. 033 m, rokokový s authentikou 1742; s ostatky sv. Prokopa. Rámeček roccailový na paprscích.

Pacifikal 3. vys. 0’29 ?/z, paprskový, rámečkový; pozdní rokoko. Konvičky 013 w vys. ozdobené perlovci a meandrem. Slušná práce empirová.

Věčná lampa cínová, z poč. 19. stol.

Kaditelnice mosazná, z 18. stol.

Jj

llllg

i§?

Ks

§s

ŠSmimXĚ

fü

v'.

řjSs

Íy .

*

^ .. :

■ml

g§l

0:

r\

. '• ;

säg

Bl

sí

v.

li

fr

Obr. 70. Chotětov. Kostel sv. Prokopa. Kalich z r. 1715.

Křtitelnice cínová, vysoká 033 m. Kotlík průměru 036 m. Nohy (3) spárové, ukončeny vousatými hlavami, jež drží nádobku. Z pláště jejího reliefy otřené. Později přidělané dva kruhy železné. Dole vyryto: 1531 WA . AR . AB . Víko hladké, cínové: na spodu jeho přidělán me-daillon s reliefem Kalvárie. Na víku (vys. 050 m) dřevěná řezba: Křest Páně, barokní.

U zvonku do sakristie raménko kuté, železné, z 18. stol.

Zvony. Zvonice nízké, čtyřstěnné stavení z kamene, kryté taškovou střechou; stojí o sobě hned před kostelem při zdi hřbitovní. Vystavěna v letech 1759—60.

1. Zvon největší Prokop, vys. 0‘98 m, v průměru 135 m. Ucha s maskami oděnců, u koruny guirlandy laurové, přepásané, na plášti nápis:

Tento ^ Zwon ^ ke ^ cti ^ a ^ k chwále ^ Pánu | Bohu ^ Léta Panie MCCCCCXLVII slit.

Pod nápisem relief sv. Prokopa na konsole ornamentálné; pod tím;

Ke cti a k chwale Božj | a s. Prokopa Opata Za Panowánj Prwnjho Cýsaře Rakauského | a králo Čzeského FRANT1SSKA i Zwon tento byl přelitý 1816.

Na dolejším okraji:

Ruptam refudit Pragae Carolus Bellmann civis Pragenus dne 30. Octo-

bris 1816.

Na dolejším okraji řada stojatých akanthů. Druhá strana hladká.

2.    Zvon sv. Anna poprvé přelit z puklého zvonu 1. 1685 (zajisté že od Jana Pricqueye, zvonaře boleslavského) za faráře Jiřího Fr. Vormy nákladem Václava a Lidmily Bláhových, po druhé 1. 1816 od K. Bellmanna a po třetí 1. 1875 od Josefa Diepolta v Praze.

3.    Vysoký 0 71 m, průměr 0 99^2, nazývaný císařský.

TENTO ZWON GEST KZADVSSi CHüTIETO-

wske MVzprawen prIweDIz nas pane wsLawV neskonaLaV aMen.¹)

Pod tím pásek rozvilinový, v něm medaillon s textem po obrubě :

MARTIN HlLIGER ME FECIT 161Z

Uvnitř medvěd nese v tlapě kořist (?) Orel říšský ve věnci vavřínovém.

4.    V okně, »Bartoloměj«, vysoký 055, průměr 0⁻58. Na uchách větévka, po stranách stočené provazce. Gotický nápis :

Obr. 71. Chotětov. Kostel sv. Prokopa. Nápis na zvoně čís. 4.

Renaissanční erbík s korunovaným W. Na plášti relief sv. Bartoloměje, vys. 0T6 m. (Obr. 71.)

5. V sanktusu: 1. 1862 slit od K. Bellmanna v Praze.

6. Druhý v sanktusu jest bez ucha, novější (»sv. Prokop a sv. Va

vřinec«).

Cymbál na věži vysoký 0 31 m, v průměru 055 m Ucha rýhovaná. Pláštík ozdoben rostlinným dekorem a hlavičkami andělů, s monogramem Pricqueyovým v kartuši (I: P:) a s emblemem zvonařským. Mezi dvěma hlavičkami letopočet 1679.

({

ZEĎ HŘBITOVNÍ krytá prejzy, opřená hranoly zdivá, má tři vchody: 1. jižní vchod sklenutý polokruhem, bossážovaný, po stranách sloupky obstoupený na stylobatech ; na římse nástavce vásovité, barokní. 2. Severní s ostěním pískovcovým, jehož hrana jest skosena. 3. Západní branka, barokně upravená, k níž vede schodiště z návsi.

YT.

Na hřbitově pět KŘÍŽŮ železných, kutých, z konce 18. stol. (Obr. 72.) Kříž pískovcový rovnoramenný, s konci rozeklanými lupenovitě z 1. 1809. Dva empirové jehlany z 1. 1827, třetího bylo užito za ozdobu hřbitovního schodiště. V severní zdi chrámu náhrobek tvaru renaissančního s nástavcem, zakrytý maltou.

Wj I

vj

JE

Na návsi SOCHY: korunování Panny Marie, pískovcová, zlacená, 5 m vysoká, s podstavcem trojdílným, ve středu prohnutým, na něm kartuše korunovaná, vybíhající ve voluty. Andělé nesou sousoší.

Z 18. stol.

Sv. Jan Nepom. z pískovce, 3 m vysoký, opravován 1. 1856 - 90. Na podstavci hranolovém s římsou.

Na rozcestí k Beznu a Vtelnu BOŽÍ MUKA: sokl osmihranný, dřík s osmi arkádami, vrchní římsa silně profilována. Kryta prejzy. Na vrcholí kříž železný, tepaný.

Jg

V | I.--

Obr. 72. Chotětov. Náhrobní kříž.

Na návsi u studánky KAPLIČKA S OBRAZEM SV. PRO

KOPA a nápisem :

StVDankV

ProkopkV nazWanaV fpogená ObeC Chotě toWfká spraWaV Wáž noftl přlozDobltl

DaLa (— 1819). Danyel III K 77 w

Chudíř,

Na dřevěné zvonici, sloupu se stříškou, vesnický ZVONEK, v průměru 0'27 m, vysoký 022 m.

Nahoře písmena a letopočet: F. A F. 1776; pod tím pásek z okrouhlých ornamentů, pod ním sv. Josef. L. 1903 přelit.

»jp

:F

nú ,:í k

i u ■ ■ j- •

i -r*'?«?    * I

(fPP

i');;

Uf

§nÜ

mm

mm

má

■i

Obr. 73. Jabkenice. Pohled na kostel se zvonicí od severu.

Jabkenice.

(Ve starých pamětech též Jablkenice, Jablkynice.)

Sládeček, Dobrovice a okolí 520.

»U Koníčků* byly vykopány čtyři popelnice, u kapličky kosti, podkovy, ostruhy; mezi Jabkenicemi a Charvátcemi zlomky popelnic a na poli »Všenémeckém« u Char-vátců kostry lidské.

Osada starožitná. Na návrší nad rybníkem, jenž slově Hrádek, stávala TVRZ. První její známý pán jmenuje se Beneš z Děvína (ý 1322);

1. 1371 připomínají se vladykové z Valečova, 1. 1407 spojeny byly s Charvátcemi, 1. 1555 od Jana purkrabí z Donína prodány Dobrovici.

KOSTEL PANNY MARIE, filiální, náleží ku správě fary rejšické. L. 1359 připomíná se farář Jakub Matějů z Úval (L. conf. I., 88); farním zůstal až do 1. 1427. Od té doby jest filiálním. V době husitské přidržel se kalicha; po katolické reformaci patřil ku správě fary dobrovické, od

1. 1735 k Rejšicům. — L. 1698 v zádušních počtech uvádí se hlavní oltář s obrazem Panny Marie, 1. 1730 pobočný oltář.

Gotický, z počátku 14. stol, orientovaný, bez věže.

Presbytář zavřen jest pěti stranami pravidelného osmiúhelníka. Opěráky o jednom ústupku ořímsovaném, krytém taškami, s kosinou. Dvě okna zbarokisována (se chambranou), třetí zazděno, čtvrté zastavěno sakristií. Nízký trnož a podkrovní římsa, profilovaná, obíhají celý kostel.

K ní na straně severní druží se sakristie, nižší, vystupující za šířku lodi, s gotickým oknem, vysokým Y2\ m, širokým 0'34 m, jež profilováno jest dvěma hranolovými pruty, ústupky a žlábky.

/"O

í»!!j

10 mt

Obr. 74. Jabkenice Kostel P. Marie. Půporys. Nárys okna v sakristii. Konsola a profil žebra.

Loď širší než presbytář. Dva páry oken polokruhových. Do severní i jižní stěny proraženy portály goticky lomené. Severní vysoký 2 00 m, široký L00 m, s ostěním sešikmeným, v něm široký žlábek. Jižní: vnější ostění široce sešikmené, vnitřní profilováno dvěma hranolovými pruty, ústupky, žlábky. Výška 2 16 m, šířka 115 m.

K této straně tulí se předsíň barokní,

Štít západní holý s úzkým podélným okénkem, v akroteriu pískovcový kříž, rovnoramenný. s portálkem dřevěného ostění, nad ním vyložená římsa tašková. Nad ní attika, jež nese dva ploché pilastry a po stranách dva nástavce, uzavřené čarou zakřivenou a lomenou. Na pilastrech spočívá štítek trojúhelníkový, římsovaný.

Střecha šindelová, sedlová, na ní plechový sanktus s cibulí. (Obr. 73.) Uvnitř. Presbytář sklenut jest křížově o jednom poli a závěru. Žebra profilovaná sbíhají se ve dvou svornících okrouhlých, holých. Příčné

žebro sbíhá na konsoly: na severu na jehlan dolů obrácený a deskami krytý, na straně jižní na masku. V závěru: šest žeber vybíhá ze svorníku: čtyři na konsoly rovněž jehlancové s deskami, dvě na konsoly onoho příčného žebra, na kteréž také sbíhají nejbližší dvě žebra z (druhého) travée; ostatní dvě jeho žebra opírají se o konsoly v koutech triumfálního oblouku, jehlancové, poloviční. — Okno za oltářem, zvenčí zazděné, vy-

.

■* m-

' -i

V-

'

šl(

■i

kk

■řM

í JP$

■F)

sJ?

v.;

P€

sl' i 1

i.'

f?]

•s.

il :

I fl

II ■/ds%

Obr. 75. Jabkenice. Kostel P. Marie. Pohled do kněžiště.

soké 2 m, široké 0'82 m, hrotité, s nosy otřelými: vnitřní hrana sříznuta, vnější špaleta profilována třemi pruty, žlábky, ústupky. (Obr. 74.)

V postranních zdích výklenky pravoúhlé: severní vysoký 040 m, široký 0‘30 m; jižní vys. 0'45 m, šir. 0’30 m, nahoře s obdélným výkrojkem.

Portál do sakristie hrotitý, se širokým žlábkem vostění, vys. 2 m, šir. 1 m.

Sakristie sklenuta goticky, valené. V právo výklenky dva pravoúhlé (jeden proražen do presbytáře) a okno hrotité s nosy, hrana vnitřní sříznuta, široká špaleta sešikmena.

Triumfální oblouk nižší, hrotitý: široký hranolový obloun s dvěma hranolovými pruty po stranách; sbíhá na konsoly jehlancovité, dolů obrácené, kryté deskami.

Loď delší a širší: délka 10'80 m, šířka 7 04-m, výška 6 m. Kryla jest ploše. Při dveřích hluboké špalety.

Empora dřevěná, vydutá uprostřed, holá; spočívá na dvou dřevěných pilířích a třech trámech.

V předsíňce kryté prkny ve šneku schodiště na kruchtu.

Hlavní oltář barokní: v rámu elipsovém, ovinutém akanthovou řezbou socha Madonny s děťátkem, žezlem, na kouli, polychromovaná, v glorielle 12 hvězd. Rám nesou dva andělé, klečící nade dveřmi za oltář. Z 8 svícnů šest barokních na trojstranné noze, s dekorem roz-vilinovým, srdcem, andílčí hlavou a letopočtem 1706. (Obr. 75.)

Oltář postranní se sochou Madonny ve skříňce a obrazem jejím — novější.

Kazatelna bezcenná.

Stolice v presbytáři pěkně řezaná, s letopočtem 1759 a monogramem AW.

Obrazy: Kristus ukřižovaný a sv. Jan Nepomucký, z 18. stol.

Křtitelnice, venku u zvonice se povalující, pískovcová, gotická, spodkem okrouhlá, s okrouhlou prohlubní. Její výška 092 m, šířka (průměr) 0‘65 m.

Zvonice dřevěná v půdoryse osmihranná, s vysokou střechou, pak čtyřhranná s věží, šindelem krytou; v ní čtyři zvony.

1. Zvon v trámoví, vysoký 0‘555 m, v průměru 0'58 m. Ucha větévková. Pod korunkou nápis gotický. (Obr. 76.)

ÍW

rS

rä

43

ts

I

es

mmoioonnur^m^ tctt^mun^nanonoraii^ct lauorm-

Obr. 76. Jabkenice. Kostel P. Marie. Nápis na zvoně čís. 1.

Obr. 77. Jabkenice. Kostel P. Marie. Nápis na zvoně čís. 2. *)

2.    Zvon v lešení zvonice: vys. 0 73 m, v průměru 0'82 Ucha větévková. Pod korunou gotický nápis. (Obr. 77.)

Na plášti relief Madonny.

3.    V lešení vedle předešlého velký zvon, vysoký 086 m, v průměru 1T4 m. Slit byl v Ml. Boleslavi od Václava, zvonaře, 1. 1585, pak rozražen a přelit 1. 1849 v Č. Lípě.

Reliefy: Ukřižovaný — sv. Václav — Panna Maria — sv. Jan Nep. — sv. Václav.

Nápisy: a) Na jedné straně:

■3

1585

Paní Markyta Waldštýnka, rozená z Lobkovic paní na Doubravici

-    1849

*) Doplněný nápis zvonu č l. íuň s rt ů aanrtorum + omnium -j- = č. 2. ... ra ranta.

■s

Paní Marie Isabella, kněžna z Thurnu Taxisu, rozená z Elzů patronka kostela Jabkenického, paní na Doubravici a Loučíně, Wlkawě, Niměřicích, Četně a Skalsku.

Pan František Pfaifer v Reyšicích Jan Šrámek, vrchní a právní úředník v Doubravici Emanuel Janovský, počet vedoucí, Jan Šimon, rychtář v Jabkenicích Jan Mrkvička soused, jenž mne přivezl.

b) Na druhé straně:

Ke cti a chvále Matičky Boží do vsi Jabkenic léta Páně 1585 v Mladé Boleslavi slit a po rozražení za dlouhý čas od zvonaře Karla Paula v České Lípě v roce 1848 zase přelit. Volám Vás často k radosti, často k žalosti, vždy ale k pobožnosti; dejž Bůh bych Vás jednou svolal a zvukem svým doprovodil do věčné blaženosti.

4. Zvonek venku, pod stříškou. Vysoký 032 m, v průměru 0 35 m. Nahoře, kolem okraje, listy dolů obrácené. Po jedné straně hlava andílka

a kolem ní věnec listový. Po druhé straně nápis:

SLYT GEST — OD WACLAWA — ZWONARZE MĚSTA MLADÉHO-BOLESLAWA NAD GYZERAV

Letha Pane 1592.

5. V sanktusu zvonek hladký, bez nápisu, z 19. století.

KAPLE (Boží muka) u cesty k Pečicům, vysoká 5 w, zděná, čtyřboká (dole širší), s lise-nami na nároží a uprostřed na přič, ve stěnách niky: s ostěním vystupujícím z líce, žlábkovaným, segmentově přepnutým. V nich sochy sv. Vojtěcha, sv. Lidmily, sv. Prokopa; čtvrtá prázdná. Nad každou stranou nad římsou štítky trojúhelníkové. Nad stříškou uprostřed tepaný kříž železný s letopočtem 1583. (Obr. 78.)

Ji řiče.

Obr. 78. Jabkenice. Boží muka.

Na dřevěném sloupu v půdorysu čtvercovém, 5‘5 m vysokém, ve výši 4'5 m visí ZVONEK 020 m vysoký, 0 22 m v průměru. Na plášti relief sv. Josefa, jak tento zvonek se nazývá, na okraji pak se spatřuje:

I . W • K • 1799.

(Johann Wenzel Kühner.)

Jizerní Vtelno.

Sedláček, X., 359. — Čechy X., 454. — Vaněk, 43.

Blíž domku č. 55. >šance< 6 m vysoké. Pam. arch. XIV., 507. V museu boleslavském je odtud bronz. kruh.

Vtelno, původně Vielen, bylo sídlo vladycké rodiny, jež zvala se odtud ze Vtelna a podací při kostele sv. Jiří vykonávala. Ctibor ze Vtelna připomíná se 1. 1255.

Z bývalé TVRZE, která stávala proti nynějšímu Nov. Stránovu, za údolím a silnicí do Zámostí, zachovaly se jen nuzné stopy; v 15. věku vystavěna nová tvrz t. ř. Nový Stránov.

SOCHA SV. JANA

z r.

1725. (Obnov. 1867 a 1881.) Podstavec hranolový s volutami pod římsou a s guirlandou ovocnou. Světec udílí klečícímu žebráku almužnu z mušlovité mísy. V předu kuté rámě s lucernou — šestiboká hvězda.

Kbely.

Na dřevěném sloupku pod stříškou ZVONEK, jímž se Ave Maria zvoní; kolem korunky mezi dvěma liniemi nápis:

VALENTIN LISSIAK GOSS MICH IN PRAG 1748.

Na plášti: a) Na přední straně sv. Jan Neporn. b) Na zadní straně nápis:

MACHEN LASSEN ROSALIA DVCHATSCHIN DVRCH IOHANN MATHIAS TRAVMPAZER.

Kojovice.

Na dřevěném sloupu pod šindelovou stříškou ZVONEK, vysoký 0'235 fu₎ v průměru 0*27 m. Pod korunkou pás hojného dekoru rostlin

ného. Na plášti dva reliefy sv. Petra a Pavla, níže čtyři linie a na dolním okraji:

I • G • K • 1764. (Johann Georg- Kühner.)

Kolomuty.

Sedláček X., 42.

TVRZ stávala zde od časů pradávných. L. 1311 připomíná se Jan z Kolomut. Poslední pán na Kolomutech, Jan Řepa z Neveklova, prodal 1. 1513 tvrz Kolomuty, dvůr poplužní a dvůr řeč. Čejkovský městu Boleslava Mladého. Ještě 1. 1595 se tu tvrz jmenuje. Na místech, kde stávala, vykopávají se kusy nádob i předhistorických; zvláště pěkný jest kachel

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Ml.-Boleslavský.

z 15. století s podobou rytířskou. Ve vesnici nad kamennou kapličkou ZVONEK vysoký 0 22 m, v průměru 030 m Hořejší okraj jest ozdoben listy akanthovými, vzhůru obrácenými, stylisovanými. Na plášti Madonna hada potírajíc. Jí po stranách:

I ♦ G ♦ K ♦ | Madonna | 1781    (Joh. Georg Kühner).

Na protější straně: WENZEL PETER MATHIAS RIES.

Kosmonosy, městys.

Sedláček X., 221. — Čechy, 417. — Vaněk, 136.

V cihelně pod Babou objeveny kulturní jámy, bronzové spony, zbytky popelnic. Arch. Pam. XIV., 509.

Osada původu starožitného: 1. 1186 Hrdoň, vladař knížete Bedřicha, daroval ji řádu sv. Jana jerusalemského. L. 1364 vykonávali tu právo podací páni na Zvířeticích. Začátkem 16. století Zachař ze Stránky zřídil tu dvůr poplužní, při čemž Adam Krajíř v letech 1560—70 TVRZ vystavěl, na níž i zemřel 1. 1588. Po roce 1600 přeneseno na Kosmonosy sídlo panské (z Ml. Boleslavi), od 1. 1628 držel je Gottfr. Hendrych hr. Pappenheim, cis. general, jenž zámek zbudoval. Od 1. 1650 drželi Kosmonosy Černínové, z nichž Humprecht a syn jeho Jak. Heřman ozdobili Kosmonosy stavbami: nynější zámek »do čtyř úhlů zbudovaný, šindelem krytý«, kostel sv. Kříže (1674), klášter a při něm gymnasium piaristského řádu (1688), Loreta s kaplí sv. Martina. Založili v Kosmonosích »řemeslnickou obec«, kterou od robot osvobodili a z níž vyšli někteří umělci. Stavbami se zadlužili: nejprve odprodali (1738) Čejtice a Luštěnice, pak (1739) i Kosmonosy (dražbou). Koupila je Marie roz. šl. Putzova provdaná za Ferd. Max. hr. Herzana z Harasova. Po její smrti zadlužené panství koupila (1759) Johanna Nepom. hr. z Martinic, jež se vdala poprvé za Josefa šl. de Bolza a po druhé za Fridr. Gotth. z Mirbachu, kapitána saského (1785). Tento pojal za manželku Barboru Šerksovou z Ml. Boleslavi, z kteréhož manželství pochází Gotth. Fridr. hr. z Mirbachu. Zemřel 1824.

ZÁMEK vystavěl Heřman Černín, nejvyšší purkrabí král. Českého, v letech 1703—1709. L. 1703 mlynář rožatovský prodal klády a prkna, která poddaní kosmonosští a kostečtí odváželi do Kosmonos na »velikou stavbu«; téhož léta 1703 potrestán V. Konopas, že v novém zámeckém stavení kradl železo; 1. 1709 Kateřina podala žalobu na Kryšt. Fišera, zedníka, jenž u ní na kvartýru byl a na zámeckém díle pracoval; 1. 1711 13./3. psal úředník Grimb (Grimm) hejtmanovi do Prahy, V. Vondrovi, že stavitel zámku Aliprandi (Jan) má vybráno 109 zl.

L. 1835 a 1836 byl zámek opravován nákladem 96.190 zl., přistavěna celá čtvrť polední do parku k Ml. Boleslavi obrácená. (R. 1905 přestavěn.)

Zámek kosmonoský stojí na západním konci městyse, v parku

anglickém.

Budova baroková, o čtyřech křídlech, jež uzavírají obdélníkový dvůr. V rozích dvoupatrové věžovité stavby. Kryt jest šindelovou mansardou.

Průčelí na východ obrácené, obnoveno jest ve své jižní části empirově. Střed tvoří nepatrně vystouplý risalit o pěti osách, dvoupatrový. (Po stranách křídla z líce nevystupující, jsou též dvoupatrová, o dvou osách.)

Portál (Obr. 79.) ve středu průčelí, polokruhového zakončení, s pískovcovým profilovaným opažením : jeho klenák pokryt jest maskou, s otevřenými ústy, která rozvíjí se po stranách v akanthové listy na podložené podélné kartuši.

Po stranách portálu sdružené diagonální pilastry s hlavicí volutovou, od níž visí feston, nesoucí spolu s jmenovaným klenákem balkon, segmentově vypnutý, balustrový, na jehož pilířích stojí vásy pískovcové, s reliefy festonův a s plastickými hlavami na okrajích. — Po stranách portálu v přízemí dva vchody užší, olemované pískovcovou chambranou (levý nyní zazděn), nad nimiž oválové okno a nástavec. V patře pět oken vysokých, polokruhových, s ozdobnou římsou, uprostřed lomenou do úhlu nebo oblouku, s různými kle-Druhé patro,

náky.

oddělené římsou pádnou, má pět oken oválných, s římsami jako dole lomenými, kdež jsou umístěny plastické mušle

-í A

W "

% íii

>*•

i#’

fj

Mi

.«Mz

■ ■ ;fe mm

ftó

mí

- , ~\

MM*-

M/

• i. j; •

h - #$*

SSPřfrA^S

Obr. 79. Kosmonosy. Portál zámku.

i~.

festony. Nad svrchní římsou (okapní) v mansardě tři vikýře, s otvory okrouhlými, dolů zúžené s pěkně prohnutými římsami. Z původních, tepaných dekorativních chrličů zbyl jeden. Části mezi křídly o dvou osách, prolomené dvěma okny, s jednoduchými římsami rovnými. Křídlo pravé má v přízemí dvě menší okna, v prvním patře jako v risalitě, ne však polokruhová a v římse místo klenáku mušli. Vikýř jako v risalitě. Křídlo levé upraveno střízlivě, k jižnímu průčelí: okna s římsami plochými, stěna druhého patra členěna plochými pilastry s hlavicemi římsovými; římsa okapní na konsolách, nad ní štít trojstranný, v jehož rozích palmetové akroterie. (Obr. 80.)

Průčelí severní jednopatrové, se zvýšeným přízemkem. Obě postranní křídla vystupují z líce, v těch rozích zakulacené výplně. Ve středu portál s plochými pilastry po stranách a štítkem trojstranným nad římsou. V přízemku (zvýšeném) okna čtvercová, v patře římsou odděleném: ve středu pět oken s římsami jako napřed lomenými (s mušlemi), v postranních polích po 4 oknech s římsami rovnými. Postranných křídel dolejší partie pojaty (do výše římsy) stejnou dekorací, výše okna podélná, neozdobná. Vikýře jako napřed.

Průčelí západní: pravá strana empirová, shodná s onou empirovou na východě; ostatní původní shodné v dekoraci s oním východním průčelím: jen že střední část není dvoupatrová a splývá v jedno s celkem.

II

Mi!

aá

f. -

■■    : .IV

Kg

'í

Obr. 80. Kosmonosy. Zámek. Pohled na průčelí.

Portál lemován bossažovanými pilastry a nástavcem, v němž veliký klenák, na vrchu římsa.

Průčelí jižní i s přilehlými částmi (věžovitými) přistavěno 1. 1836, s reminiscencemi empirovými. Zdi původní i věžovitých křídel zachovány, dekorace však moderní. Ve středu — o sedmi osách — dole do výše kordo-nové římsy otevřená sella terrena o třech obloucích polokruhových, sklenutých na hranolových pilířích s malými římsami. Sklenuta jest třemi kříži bez žeber. V pozadí mezi dvěma pilíři terasa, od níž vedou na obě strany schodiště z terasy vchod na dvůr zámecký. V patře sedm oken, pravoúhlých, s podélnými římsami, před nimi na dřevěných krákorcích podélný balkon se dřevěnou balustrádou. Stěny ploché, okna s plochými římsami, nad středem štít trojstranný — s plastickým erbem —; římsa postranných křídel na konsolkách, nad stranami štítky trojúhelníkové, v rozích palmettové akroterie.

Nádvoří čtyřstranné. Tři strany původní, čtvrtá (jižní) empirová. Členěny na přízemek, zvýšený přízemek a první patro. V přízemku okna

čtyřhranná s plochými chambranami; podobně ve zvýšeném přízemku, oddělena plochými lisenami a převýšená plochými římsami. V patře jsou členěny stěny arkaturou maltovou (~ pilastry s plochými oblouky), v jejichž plochách jsou proražena okna s římsovitými nástavci. (Čtvrté, jižní křídlo má ploché stěny, okna bez ozdob, mezi nimi: ploché pilastry.) Tři portály s jednoduchou bossáží a segmentovým tympanonem — čtvrtý, východní jest trojnásobní, půlkruhový, s podobnou výzdobou.

Průjezdy jsou sklenuté valeně, jen ve čtvrtém, východním jest rozsáhlý vestibul, sklenutý plackou a lunetami; v jeho stěnách dekorační výklenky, po obou stranách z vestibulu vedou schodiště — levé s balu-strádovým zábradlím jest zazděno a proměněno v obydlí.

Schodiště jest široké, lomené v pravých úhlech, sklenuté plackami nebo valeně, s římsami pod klenbou, v patře schodiště sklenuto valeně se štukovými zrcadly; z něho vedou šneky na půdu. (Mezipatro adaptováno na byty s plochými stropy, moderně upravené.)

Ve východním křídle průčelním zachován prostranný sál, zabírající pět oken průčelních, před prostředním balkon. Sál jde oběma patry. Kryt jest na rákos, rohy zakulaceny.

Vchod ze schodiště, od západu: dveře (4) do sousedních pokojů na sev. a jih, mezi nimi jsou dva pískovcové krby s ozdobami rokokovými; nad nimi zrcadla šrámy rokokovými, Stěny jsou pomalovány architekturou z 18. století, v základním tonu bledě fialovém, se žlutými detaily. Dole kolem dřevěný lambris, nad ním pilastry kanelované s hlavicemi kompo-sitními; mezi nimi okna, zrcadla a dvéře. — Nad okny dekorativní kartuše a výplně s festony; nad zrcadly festony a lovecké emblemy; nad vchody nástavce s kartušemi, na nich vásy, někde andílky držené.

Strop: Na pilastrech spočívá kládí, kolem oblamované, na něm attika s kuželkovou balustrádou, kterou nese osm kyklopů (na pilířích květinové vásy). Nad attikou sklenuta jest v oblacích budova bez stropu, jímž jest výhled na freskovou malbu obsahu mythologického: bohyně v šatě vlajícím přijímá adoraci mladíka okřídleného, jenž jí podává věnec; po stranách dvě panny a v oblacích okřídlený Hermes.

LORETA- Dle zprávy kraj. inženýra I. 1831, kdy byla opravována, jest zbudována dle vzoru pražské Lorety nákladem hr. H. Černína kolem 1. 1700, nejspíše od Jana Aliprandi, jenž té doby v Kosmonosích jinou prací byl zaměstnán, jak tomu i bohatá reliéfní její výzdoba nasvědčuje.

Loreta jest budova obdélná, orientovaná, z cihel, s plochou střechou, omítnutá, sešlá; nejlépe jest zachována strana jižní. Stojí uprostřed ambitů, rozestavěných kolem do obdélníku, jež do nádvoří se otv rají řadou arkad polokruhových, sklenutých na hladké pilíře; kryta taškovou valbou. (Obr. 81.)

Stěny Lorety jsou proraženy v podélných stranách dvěma vchody s pískovcovými chambranami; nad nimi trojúhelníkové štítky se zubořezem, vejcovcem a akanthovou římsou.

fj

M

r

k

|

:

I i*

-JI

! i

Obr. 81. Kosmonosy. Loreta s kaplí sv. Martina.

m

H

s

!

Í‘Ř

bHF

íM

a

r

li

1:

v

M

b

'

p

n

? 4

féJ

iv)

Z

• •'?

4|5

'

:

®í

f '

C ä

vl'-:

• ."Hl

jK hx

••

P ;ff;

•/3ČO

'•:'Ä    :

ilant’ri É«2

’2

ia

>■/ .r^is

>Ci, r

u.

ji

ejj

** fi/

IPJ

■ii

.• v -5

■■ •. i

WmA\i

em.

jW?!

I;

Sill

4M

■í: -1

_ %rij

ir*:

-\ i»

rf P

jg| !u‘-v '    1; t '

-    x)    ,    .............-■»*,

s :i

WM

>;m:

zr.T-.-m

8®si®áaÉ8

»

IP

KJ

f!-.

IBS#

"'H

—

3B$N Sni v t ■ .’

■v

«0

:i

I'

■ S'>

fofc' 3 “

;•

Sä

■v I

Sa

1:.

Ifc

il

py

5* I

W'f i?Y*-:TFs« -■

:uwiť

': v,31ĚÉr% V..

Obr. 82. Kosmonosy. Loreta; strana severní.

’i

'v

: £3

hi

h-r

VJ

l» -J

-. 3*är

I 'l.

p «i ťxSlí

lillzSl:-

£«**

Ai

A«r

“S-*⁻

Stěny členěny nejníže ořímsovaným soklem, jehož plocha jest vy

plněna v kosočtverečních, čtverečních a trojúhelníkových obrysech bas-reliefy náboženských výjevů, znakův a geometrických obrazců; vše valně Nad soklem vystupují ploché pilastry, kanelované,

porušeno.

s korintskými hlavicemi, sdružené: na podélných stranách po šesti, na příčných po čtyřech, jež nesou kládí renaissančně vypravené: na břevnoví perlovec a dva páry různého vejcovce, ve vlysu meandr, římsa na konsolách s akanthy, krytá prejzy. Nad římsou a 11 i k a neprolamovaná, zdobená polovičními balustry a hranolovými pilířky. — Mezi pilastry niky po dvou nad sebou, s archivoltou zdobenou perlovcem a akanthovým klenákem; v nikách sochy: dole bibličtí mužové, v horních ženské figury (bohyně?). (Obr. 82.) — V plochách mezi pilastry reliefy biblické: nasev, stěně sňatek P. Marie a narození Páně. Pod tím 4 čtvercová pole s erby Černínskými a monogram Marie; na východní straně: smrt P. Marie, vraždění křesťanův a v oblacích andělé nesou Loretu; na str. jižní svati tři králové a pastýřové klaní se Ježíšku. (Pod reliefy erby a MRt jako nahoře [sev.]; reliefy na straně západní silně poškozeny.) V dolení polovině jest čtyrboké okno a napřed zděný oltář na stupních, travou zarostlých.

Ve vlysu mezi hlavicemi pilastrů štukové festony a guirlandy, vysoko plastické, držené stojícími orly; na vých. straně mimo to korunovaný dvojí erb Černínský; hlavice andělů.

Vnitřek Lorety kryt jest plochým stropem. V něm z cihel vyzděn menší chrámek, valené sklenutý, na jehož stěnách nápodobeny fresky, opravené 1. 1832. Oltářík barokní se čtyřmi svícny cínovými (současnými), v něm socha mouřenínské Panny Marie, ze dřeva řezaná, se šatem vyšívaným a tepanými korunkami.

KAPLE SV. MARTINA V LORETĚ, původně farní kostel jenž jako farní připomíná se 1. 1364. V době husitské zanikla fara v Kos-monosích, v 17. stol. byla sice obnovena, ale v Michalovicích a Kosmonosy tam přikázány. Kostel tento 1. 1702 obnoven jakožto součástka nově založené Lorety; o tom podává kosmonoský hejtman Hofstädter zprávu na Mělník (o požáru v Kosmonosích). L. 1782 byl pak s Loretou kostel zrušen. L. 1851 opraven, i kopule nad kaplí; 1. 1831 řemeslnické bratrstvo koupilo sem monstranci, správce továrny A. Lieman koupil zvon (sv. Antonín) a obec řemeslnická 1. 1833 drahý.

Kaple sv. Martina jest vestavěna do východních ambitů. Jest tvaru oválného, krytá šindelovou kopulí s křížem, Na ni a na ambity přistavěno patro se třemi arkádami (pro kruchtu). Uvnitř jest sklenuta konchou se 12 lunetami. Cípy klenby spočívají na římsových úsecích. Stěny proraženy sedmi okny čtyřhrannými a pěti slepými. Na hladkých stěnách namalováno sloupoví. Na západě dřevěná kruchta. Oltář a kazatelna slušných barokových forem. Oltář ve výklenku se sochou sv. Martina, v nástavci holubice; před oltářem mřížka.

Za oltářem uloženo deset obrazů pohřebních, které se údům obce řemeslnické na rakev dávaly. Na jednom z nich je nápis:

®ííd erby jgebnantj ob J^oresítte $bco 'BjEmBjímrítt ^ofmortos fofjh čajů ja jJ^raroj řédjfo J^artu, J$ana Budjfara Hana Mabšnj, HDend Marsh, Msncl .éfintonsh, BonJJel Hofsf JDobsk, Han Blajek, Bbtim Mísn řas ntaloraano Mmřjtjcij Hfshrnar Boku 1817.

Kolem kaple v přízemí přistavěny oratoře a sakristie.

VEZ stojí na severu od Lorety, osamělá: čtyrboký hranol, čtyřpatrový. Zdivo o dvou ústupcích, děleno třemi římsami. Na rozích maltová bossage. Okna v prvém patře oválná, ve druhém čtyrboká, sdružená, ve třetím polokruhová sdružená, ve čtvrtém s ciferníky hodin. Okapní římsa krytá prejzy, spočívá na plochých pilastrech. Věž kryta jest homolovým jehlanem na prismatickém spodku, nahoře báň se sluncovou rosetou.

Věž vznikla současně s Loretou. Původní plán její, podepsaný hr. Humprechtem Janem Černínem a tesařským mistrem Hans Natierem chová se v archivu jindřichohradeckém. Ve příčině této stavby chová se v témž archivu psaní italského stavitele Francesca Cdrratiho z 16. června 1673} jímž žádá za rozhodnutí, mají-li býti schody dřevěné nebo kamenné. Carrati stavěl té doby Černínský palác v Praze (Herain, v »Staré Praze«, 202).

Na věži Lorety visí dva zvonky.

1.    Větší na straně západní — věž při zvonech jest na čtyřech stranách okny prolomena — má výšky 0 52 m průměru 0'59 m. Hořejší okraj ověšen jest listy a vinnými hrozny. Pod tím v oválném rámci obraz světice s Ježíškem a klečící dívčí postavou. Pak nápis (latinkou)

Gewidmet von der Kosmonoser Handwerksgemeinde

Na protější straně: Gegossen von K W. Paul in böhm. Leippa 1833.

Dole vínek z dubového listí se žaludy.

2.    Druhý má výšku 0*36 m, průměr 0 44 m.

Relief Ukřižovaného, pod ním stojí Marie — jinak holý.

Na hřbitově proti západní straně Lorety jehlan, náhrobek Ant. Dubské z 1. 1818; na něm erb, vavřínový věnec a na třetí straně amfora.

FARNÍ KOSTEL SVATÉHO KŘÍŽE. Základní kámen k němu položen 1. 1673, dostavěn 1. 1764; 1. 1688 30. července položen základní kámen ku stavbě piaristické kolleje při něm; 1. 1699 Piaristé podali resoluci stran dostavby gymnasia. Přiložen pak nákres na vrata od Aliprandiho. S Aliprandim vyjednávali též o kazatelnu, jež měla býti z černého dřeva se zlatými lištami a figurami svátých apoštolů. L. 1710, když fundator hr. Heřman Černín zemřel, byl v kryptě té pochován (srdce zůstalo na Hradčanech); tehdy scházely ještě dva oltáře a zvony, na jichž pořízení dal Frant. Josef Černín piaristům 1500 zl.

Léta 1744 postaven oltář sv. anjelů v očistci; malíř pražský Frant. Lichtenreiter maloval obraz hlavní i v nástavci obraz sv. Barbory; architekturu oltáře zhotovil sochař dobrovický Prokop Vyšoklíd, sochy a ozdoby ostatní sochař kosmonoský Josef Jelínek.

L. 1745 zřízen jest choř prací kosmonoského sochaře Jos. Jelínka, jemuž dáno 51 zl. 15 kr. Téhož léta 1745 oltářní obraz sv. Antonína Paduánského maloval Michal Pischel, malíř pražský, za 60 zl., a znova vypravil oltář sv. andělů nákladem 220 zl. Na věži zřízena zvonice, a do ní opatřeny dva zvony slité od Jana Jiřího Dietricha v Novém městě Pražském za summu 485 zl.

L. 1749 udeřil blesk do prostřední věže a poškodil ji; byla téhož ještě roku opravena, a spolu i sochy sv. Josefa a Panny Marie.

L. 1784, když Piaristé převedeni byli do Ml. Boleslavi, stal se kostel sv. Kříže farním — jako již dříve Piaristé to byli, kteří vykonávali farní správu od 1. 1698 v Michalovicích a kostelní výkony ve všech kostelích na panství kosmonoském. Piaristé vzali si všecko s sebou, zvony přenechali Minoritům v Ml. Boleslavi, kteří by byli rádi do Kosmonos se přesídlili. Když však této žádosti exkvardiána jejich P. Laura Therme od úřadů vyhověno nebylo, koupil od nich zvony kosmonoský ředitel panství Jan Thiirmer za 312 zl. 12 kr. L. 1838 opatřen nový obraz Zvěstování Panny Marie, sochy na oltáři tomto opraveny a vyzlaceny. L. 1855 obnoven obraz sv. Josefa proti oltáři Panny Marie od Jana Žáka, malíře v Mn. Hradišti a poblíže visící obraz sv. Martina, starý, zaměněn malbou téhož malíře.

KOSTEL SV. KŘÍŽE dříve klášterní, nyní farní, vévodí s výšiny své s bývalým klášterem krajině okolní. Vedou k němu řady košatých lip, na jichž počátku stojí dvě kaple oltářní: po jich stranách sdružené pilastry s oblomeným a mnohonásobným kládím, uvnitř ve vyhloubené prostoře mensa s tabernaklem a obrazem freskovým, nyní novým. Svrchu štít trojstranný, prejzy krytý, v jehož ploše plastické alianční dva znaky korunované.

Průčelí kostela k jihu obrácené rozčleněno jest sdruženými pilastry na tři pole: v prostředním, širším portál pravoúhlý nad třemi schody s pískovcovým orámováním. Nad ním nástavec římsovitý a kartuš s monogramem    nesená dvěma anděly, z pískovce Na dveřích železný

kruh, slušná práce, na přítuze, současný. Nad portálem v štukovém rámci moderní freska: pozdvižení sv. kříže.

V postranních polích výklenky s pískovcovými sochami sv. Josefa Kalasanského a Panny Marie. Ony pilastry nesou kládí mnohonásobné, prejzy kryté, dělící hořejšek tvaru kapiového. V jeho středu okno s obloukem segmentovým, orámované pilastry s volutovými hlavicemi, nesoucími

\

římsu; po jeho stranách letopočet: ^    . Nad oknem v ploše štítu trojúhel

níkového plastická kartuš se znakem Černínským, korunovaná. (Obr. 83.)

Postranice hladké, okna v lodi až nad kaplemi segmentová) nízká, s plochými chambranami. — Střecha na kaplích pultová, na lodi a v presbytáři sedlová, s vížkou v průsečníku osy kostelní a osy klášterního průčelí — štíhlou, kamennou, osmistěnnou, s plechovou cibulí.

S kostelem těsně sloučen jest bývalý KLÁŠTER, nyní ústav pro choromyslné, filiálka zemského v Praze, částečně i presbytář a sakristii kostela v sebe pojímaje. V rozích této budovy, obklopující čtyrstranný dvůr, v průčelní straně stojí dvě věže čtyřhranné, dělené do výše římsou kordonovou, prejzy krytou; v přízemí portálek pravoúhlý, nad ním ještě na straně východní okno pravoúhlé a takové ještě o málo výše — nad

f*r

£S

1%,

W&& v

JT-"* ,    ;

■ >"

I*

í:

ml

\r

•a?

ii

fpp

IL

*r

li

_iU

r*#-e4 W 1

Obr. 83. Kosmonosy. Farní kostel sv. Kříže.

římsou (dvojnásobnou) okno s polokruhovým obloukem, výše ciferník hodin. Na nárožích pilastry. Nad okapní římsou báň cibulovitá, plochá, s vikýři, lucernou a menší bání.

Budova kláštera tvoří kvadraturu: kolem ochoz, dole i nahoře, sklenutý křížově bez žeber, otevřený do dvora dole oblouky, nahoře okny. Místnosti klášterní sklenuty dílem křížovou dílem lunetovou klenbou. Fagada moderní. Kryt: sedlová střecha. Uprostřed dvora studna. (Obr. 84.)

Klášter vystavěn 1. 1688,1. 1784 opustili jej Piaristé, 1. 1797 koupil jej baron Leiten-berger a zřídil v něm továrnu na šátky. Když továrna byla přenesena k Jizeře, najímala se budova soukromým osobám; 1. 1869 koupil ji zemský výbor a zřídil v ní ústav pro choromyslné. Přistavěno druhé patro a postupem času více nových budov.

Vnitřek kostela. Presbytář jest bez oken; po stranách dole kaple, nahoře oratoře, s vypnutou zděnou balustrádou kuželkovou. Délka presbytáře 11’80 ?n, šířka 5 50 m.

%

IUI

ř

!□

•ü

—É

u

~W

n

fr

/

-

■s

•\

Elf

.v

§ ni

v-:    ■

■ 11 4    i

■ m '■

%‘M

Hl IE

§Pl

RSrW-íll

r,p

Ui

Xú

ť-

§1

HK

•i-

UM

ftsí 7

"5

• ääjjp' c Jjr’

y**f

'i¹';

ase

■I

mmsss-

.-'s*

-*"**■»■

Obr. 85. Kosmonosy. Kostel sv. Kříže. Pohled do kněžiště.

Loď obdélná, širší. Délka lodi 28'60, šířka 930 m. Čtyři okna po stranách, nad kaplemi, segmentová, nízká, páté na kruchtě, obdélníkové. Po stranách dva páry kaplí, s polokruhovou archivoltou.

Kruchta podklenuta plochým segmentem, úzká, s dřevěnou balustrádou, uprostřed vypjatou. Ozdoby její čabrakovité, řezané a emblemy hudby: bubny, trompety; na vypnutém středu znak Černínský, korunovaný.

Klenba křížová bez žeber: v lodi dvě travée dělené sdruženými pásy, v kněžišti jedno pole a koncha. Pod konci klenby římsa kolem

,r

Vj

i-i

r0

2f':

íl

'v •

*iH

«LVfe

r ~t

['

fA

'J.

Ti

LP

. ....i

BS

li

Jí

ém

-í.:

. ^ ⁵y*FJsšf

tméMM-i

í} -:fj

šaS

íi

: 4 JA

Obr. 86. Kosmonosy. Kostel sv. Kříže. Kazatelna.

obíhající, na dvojích pilastrech, barokně jónských s hlavicemi andílků, v lodi jiného tvaru (s křídly dolů) než v presbytáři.

Hlavní oltář z hnědého mramoru umělého. V pozadí na stěně dva pilastry s kládím, ozdobeným stuhami, obstupují výklenek s krucifixem, ze dřeva řezaným. Nad kládím ve středu Bůh Otec, andělé a holubice. V předu stěna predelly s tabernaklem a tumbou; dva postranní vchody s barokními rámy a pěkně komponovanými nástavci. V bocích stěn výklenky se sochami Panny Marie a sv. Jana. Na celé architektuře jsou nasazeny ozdoby ze dřeva řezané; lasturové, kartuše, mřížky, vásy, znak Černínský (na tumbě). (Obr. 85.)

V kaplích presbytáře jsou oltáře bílé, sloupové, korintského řádu, s nástavci. Po straně evangelia: se sochou sv. Antonína ve skřínce, po stranách sochy sv. Antonína a sv. Františka. Po straně epištoly se sochou sv, Jana Nepom.; po stranách socha sv. Blažeje (se svící) a sv. Ambrože. Na obou oltářích po dvou svícnech cínových, barokních.

Oltáře postranní: Na obou předních dvojice sloupů korintských oblých na široké predelle, nese kládí, na němž andělé a andílkové; pak nástavec, klidně upravený, s oválovým obrazem, nad nímž římska se prohýbá. Na pravém (po straně epištoly) hlavní obraz čtrnácti pomocníků (patronů země České), též sv. Josefa, veliký 2*90 m X 1‘40 m. V nástavci sv. Antonína a pod hlavním obrazem obraz sv. Aloisia malovaný na plátně, v rámu empirovém (mladším); po stranách sochy sv. Vojtěcha a sv. Prokopa v životní velikosti. (Pod obrazem sv. Aloisia skřínka se svátými ostatky.) —

Na levém oltáři hlavní obraz Zvěstování Panny Marie, pod ním zasklená skříň novější s voskovou soškou Ježíška. V nástavci Bůh Otec, po stranách sochy sv. Václava a sv. Víta, v životní velikosti.

Oltáře další: Dvojice sloupů vrtulových s hlavicemi kompositními. Kládí diagonální, oblamované, nástavec lemován dvěma pi-lastry. I zde andělé.

Na straně evangelia: hlavní obraz sv.

L_

Obr. 87. Kosmonosy. Kostel sv. Kříže. Křtitelnice.

Anny; po stranách sochy sv. Alžběty a sv. Zachariáše, v nástavci dobrý pastýř. Dole v kapličce soška sv. Anny.

Na straně epištoly (šestý): Duše v o-čistci, v nástavci obraz sv. Barbory, po straně sochy sv. Petra a Pavla.

Pod hlavními obrazy u obou posledně jmenovaných oltářů byly sem přidány reliefy rokokové: pod prvnějším relief sv. Alžběty, pod druhým Vzkříšení Lazarovo.

Všechny oltáře z počátku 18. věku.

Zábradlí před hlavním oltářem: sloupky též z umělého mramoru.

Oltář na oratoři z někdejšího kostela ve Stakořích, sloupový, s obrazem sv. Havla a P. Marie — ze 17. stol.

Kazatelna se schodištěm rovným, na něm relitfy sv. Ambrože, sv. Řehoře, sv. Jeronýma (s lebkou) a sv. Marka (se lvem). Na řečništi zprohýbaném pětkrát v kartuších čtyři evangelisté. Klobouk pětistranný zprohýbaný s anděly nesoucími desky (desatero přikázání), nahoře na volutách Spasitel. Z poč. 18. stol. (Obr. 86.)

Křtitelnice vysoká T20 m s víkem, průměr 037 m (045 m\ s okrajem. Víko řezané s křížem. Kotlík cínový zvonovitý na třech nohách se spáry, jež spočívají na kulich. Na kotli nápis:

Fons baptismalis Parochialis Ecclesiae | Cosmonosensis renovatus A° 1785 | Sub Decano Loci Adalberto Preisler. (Obr. 87.)

Zpovědnice třídílné s řezanými festony a nástavci: medailony ve stuhové výzdobě. (Obr. 88.)

pSjkjí

Varhany prosté trojdílné s anděly hrajícími a vásami. Nové.

Monstrance vysoká 056 m s kartušovým rámečkem a nepravými drahokamy na lunule a melchise-dechu. I druhá a třetí monstrance

rokokové. (Obr. 89.)

'Sk,

Kalich vysoký 0242 m. Noha nová; kuppa široká 0'09;/z s pláštíkem prolamovaných akanthů, v nich hlavy andílci a medaillony oválové, prázdné svrchu, věnec vavřínový. (Zajisté r. 1810 vykoupený, noha však zůstala zabavena a nahrazena novou.)

Obr. 88. Kosmonosy. Kostel sv. Kříže. Zpovědnice.

Druhý kalich, noha nová, pláštík na kuppě (šir. 0103 ni) z a-kanthů s většími andílky.

Pacifikál s authentikou z r. 1734, vys. 0 28 m\ na noze osmilaločné tepané hlavy andílčí, kolem středu — kříže — tepané kartuše. Značky (na noze): 1. Znak Menšího města Pražského s letopočtem 173?, 2. I. L. znak s 5 věžmi — snad též Menšího m. Pr.

Miska cínová: značky: 1, lev vzpřímený, 2. čáp nad vodou, letopočet nezřetelný; — 18. stol.

Nádobky na sv. oleje, stříbrné, s letopočtem rytým 1699.

Reliquiář s authentikou z r. 1776, vys. 030 m, kartušovitý, s litým nodem a oválovou nohou.

Dalmatika: na novou látku našity jsou staré erby barokové hrabat Černínů, zlatém kladeným. Druhá dalmatika barokní.

Parament rokokový, bílé lemy na nové látce.

Obraz sv. Trojice na plátně v rokokovém rámci (1822) — z 18. stol.

V sakristii, která jest velice prostranná, jest vchod do hrobky, v níž pochovávali se oudové řádu Pobožných škol. Z hrobky této byly vyneseny a v sakristii se chovají tyto tři desky:

1. Deska cínová s nápisem:

•l

Mjgj

Mi

Kly'• -v

Ji** v*

f.y

m.mp

Obr. 89. Kosmonosy. Kostel sv. Kříže. Monstrance.

MARIA IOSEPHA NE-POMVCENA PLATZERIN SPONSO COELEST1 IVNC TA SPONSA HIC IACET

REQVIEM PRECARE LECTO OBIIT XXIX IANVAR A. D. MDCCLIX.

2. Erb.

Nápis do desky rytý písmem italským:

Graf v. Bolza Fridericus Augustus Antonius Iosephus Iohannes Nepomucen Philippus . . .

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Ml.-Boleslavský.

geb. 14. Aug. 1760 auf der Herr schaff Cossmanos gestorben in Dresden den 23. Martii 1761 nachm.

(Dítě.)

3. Deska cínová vysoká 0 60m, široká 0 35m. Na zadní straně napsal bývalý tajemník kosmonoský p. Jos. Bayer: Hrabě Heřman Jakub Černín postavil v Kosmonosích piaristský klášter, loretu a zámek. Zemřel zde 8. srpna 1710 a pohřben byl v Praze v kostele sv. Víta (nejv. purkrabí kr. Českého), kde dosud jeho náhrobek se spatřuje. Srdce a vnitřnosti ve zvláštní schránce, na které byl dolejší nápis, byly pohřbeny v Kosmonosích, v kryptě sv. Kříže.

Nápis jest latinský, vyrytý do desky písmem italským, velice obšírný, z něhož vyjímáme:

Quoniam Thesaurům suum in Lauretano Coeli Domino repositum credidit, hic etiam Cor suum esse voluit Excellentissima Pietas dum

Hac Arcula

Nobilissimi sanquinis Viscera conlusit Illustrissimi et Excellentissimi Domini Domini HEŘMANI IACOBI

S. R. I. Comitis Czernin de et in Chudenitz Haereditaris Domini in Petersburg . . .

Haj us Lauretanae Aediculae Munificentissimi fundatoris quem

ut

Ab Octavo Augusti 1710 complecta anno aetat. quinquagesimo primo requiescentem in Pace. . .

Precare viator.

V sakristii obrazy farářů kosmonoských, na plátně, svěží, malované sytými barvami.

1. Adalbertus Preisler, natus 1714, a parochia Michalovicensi ad Cosmonosensem translocatus 8. Junii 1764, obiit 1799 (decanus Turno-viensis).

2. Franc. Ph. Schorm, natus Roždalovicii 1762, obiit 1819 Cosmonosii (decanus, vicar. secretarius, inspector relig. ad gymnasium Neoboleslaviense).

3.    Jos. Car. Bělohoubek, natus Boleslaviae 1792, f 1847 (decanus).

4.    Vine. Procházka, nat. 1807, f 1874 (decanus, consist., vicarius).

V sakristii uloženo »Rituale seu agenda romano pragensis« s pěknými rytinami. Vytištěno: Vetero Pragae typis archiepisc. in collegio

S. Norberti per Georgium Sam. Beringer 1700. Stran 436.

Zvony visí na věži východní.

1. Pod korunou hořejší okraj ovinut jest pásem květinovým a stuhovým, jejž nesou andělé. Na plášti sv. Michal. Při dolní ovrubě mezi dvěma květinami nápis:

Anno Hira Christiana 1745.

Výška 060 m, průměr 0 76 m.

2.    Týž pásek rozvilinový. Na plášti relief biskupa, asi sv. Donát. Dole týž nápis. Výška 0 48 m, průměr 0'60 m.

3.    Umíráček. Pod korunkou mezi dvěma liniemi nápis:

HVMBERTVS COMES ČERNÍN 1670.

Výška 0'21 m, průměr 0‘26 m.

(Oba zvony z 1. 1745 slil — dle pamětní knihy — Jan Jiří Dietrich, zvonař na Novém městě Pražském.)

Zvonky ve vížce:

fVsa eCCLe-

1.    Větší vys. 0'47 m (s korunkou), šir. 0*47 m. Ucha hladká, u koruny věnec vavřínový a pásek květinový, mezi tím nápis:

SlA COSMONOSSENA S : CrVCIS sChoL : PIAR : (= 1713).

Na plášti reliefy: sv. Jan Nepomucký, krucifix, Madonna a hierogram

0_

MRA nesený dvěma anděly; pod ním zvonařský emblem Pricqueyův.

2.    Menší zvonek vys. 0‘40 m, šir. 0 375 m. Ucha hladká, u koruny

věnec vavřínový a vlys jako nahoře, mezi nimi nápis:    ^ S. MARIA

ORA PRO NOBIS A. 1723.

Na plášti reliefy: sv. Jan, Madonna, medaillon se znakem NP, hierogram

CL.

MRA jako u prvního zvonu.

Bývalý vojenský ústav, »STIFT« jest stavení podlouhlé, s jednoduchou fagádou a šindelovou střechou mansardskou.

Vystavěl jej hr. Bolza a pronajal za »štift« 36. pluku pěšímu, kde i obecná škola byla umístěna. L. 1793 koupil jej továrník Leitenberger, 1. 1871—92 byl od zemského výboru určen pro choromyslné ženského pohlaví.

FARA. Stavbou svou ukazuje na druhou pol. XVIII. stol., s taškovou mansardou; na pilířích při vjezdu pískovcové vásy rokokové. L. 1773 byla tato farní budova vysvěcena od tehdejšího vikáře P. Václ. Strassera, faráře na Skalsku. Kostelní pečetidlo z 1. 1785.

SOCHA SV. JANA NEPOM. před zámkem, pískovcová, pěkná. Podstavec hranolový, ořímsovaný, vpředu v kartuši zámek a chronogram:

8*

Na zadní straně:

sic

In CoeLIs gLorIatVr

ET

In terrIs honoratVr sanCtVs

Ioannes LEpoMVCenVs Ita pr^rstans sILentIo Vt CeterI eLoqVIo.

Diese

Statue hat Dem heiligen Joannes won Nepomuk zu ehren

C

Aufrichten lafsen in Jahr 1747

LeopoLDUs: CRIsto-PhoRVS CAstneR Der Zeit Burggraf Der herrfchafft Cofmanof.

Po straně světce dítko. Dole na soklu M : C : snad značka sochaře. Socha sv. Jana Nepom. za zámkem směrem k Debři, pískovcová. Na protější straně:

nVLLVs

SPER A VIT

In DoMIno

ET

ConfVsVs

rcT •

nVLLVs

InVoCaVIt

IoanneM

ET

Desert Vs

EST.

DIESE

SVATVEN HAT DEM HEYLICHEN lOANNIS VON NE-POMUC ZU EEH

ren Aufrichten Lassen in Iahr

1728

lOANN ADALBERT

Weber damah

LIGER KORNSCH REIBER IN COSMONOS.

Nad Loretou k boleslavské silnici KŘÍŽ 4/« vysoký; na přední straně podstavec relief sedmibolestné Matky Boží. Římsa nade středem prohnutá, v ní mušle. Na zadní straně nápis:

1758

CrVX haeC qVare CVbas IesV

sIt CLaVIs In astra-VIrgo

sVb haC gLaDIIs Laesa DoLore TVÍ (— 1758;.

ms

y~&f

Pod Loretou na pilíři SOCHA SV. JANA NEPOMUCKÉHO ; malá, z pískovce. St. 18.

Pod zámeckým parkem, při pěšině z Ml. Boleslavě, pískovcová SOCHA PANNY MARIE: na dvou stupních dvojnásobný Stylobat hranolový, hořejší na podstavci volutově zakončeném. (Obr. 90.) Socha Panny Marie, souměrně, něžně provedená na oblacích s andílky. Nápisy:

tg*.

r-"}_f

íl

fsffl

. ; -7    '

1. Na str. sev.: F^eCVnD^E MaTRI CONSTRVXI

KS

-JTÁ

eX

Plo VOTO

f^eCVnDItateM

POSCENS (= 1722)

Obr. 90. Kosmonosy. Socha Panny Marie pod parkem.

2. Na str. vých.:

aCCIpe DeVotIs tIbI fIgIt MVnera VotIs Is QVI EST DIVa LIbens VIrgo MarIa CLlENS (= 1722)

3. Jih:

aMans DeI par^e serVVs hoCCe opVs

POSVIŤ (=: 1722)

4. Západ:

Mens Dat Cor Cor Vota VoVet qV^e

fIgo parentI nVMInIsa CarLoV(t) LaVde perenet OPVS {= 1722)

OBORA kolem lesa téhož jména, na návrší hned nad Kosmonosy, ohrada kamenná se zbytky rondellů.

¹

Chronogram dává letopočet 1612.

Kosořice.

A. Sládeček, Dobrovice a okolí, str. 515—518.

Při odvodňování této krajiny přišlo se kopáním na hromadný praehistorický nález: tři palstavy s okraji, dva náramky a spirálovitý závitek, vše z bronzu: jeden palstav vzal jsem pro museum v Ml. Boleslavi, vše ostatní p. dr. Píč pro museum zemské 1. 1903.

V Kosořicích jest nyní poplužní DVŮR knížecí, k panství dobro-vickému příslušný. Před časy bývala při něm TVRZ, po níž zvala se vla-dycká rodina '>z Kosořic«. Hartul z Kosořic, asi kolem 1. 1350. Jindřich z Valdštejna koupí připojil je k Dobrovici. Tvrz zde zašla. Nynější stavení hospodářská pocházejí z 18. stol.

Uprostřed návsi kamenná kaplička a na ní ZVONEK vysoký 0 24 m (026 m), v průměru 033 m. Pod korunou otočen jest laurovým provazcem, pod ním čte se nápis: SLIT NÁKLADEM OBCZE KOSORZITSKE A° 1693. Pod nápisem pásek květinový, ověšen jednotlivými listy akanthovými, jež střídají se s hlavičkami andílků. (Dílo zvonaře Pricqueye v Ml. B.)

Nedaleko mostku stojí pískovcová SOCHA SV. JANA NEP. z 1. 1794, obnovená 1. 1894.

Kosátky.

Sedláček X., 392; Sch aller IV., 137; Sommer II., 85; Adressář 80.

Na ostrožně »Kamenec« stopy starého hradiště, snad sídelní místo župy »Ka-menecké«. Dr. Píč v Arch. P.

Košátky 1. 1429 kapitola boleslavská najala Marešovi z Nové Vsi; 1. 1421 na tvrzi Košátkách seděl Zikmund z Veitmile a po něm jiný téhož jména, jenž připomíná se ještě 1. 1481. Dcera Dorota vdala se za Václava Bezdružického z Kolovrat a v rodě tomto zůstaly podnes, ač v rozmanitých jeho odvětvích: 1. 1802 ujali Košátky Lib-šteinští z Kolovrat, od 1. 1861 drži je Krakovští z K.

Dle Sedláčka vystavěli tvrz Košátky pánové z Veitmile nebo první Kolovratové. Jest to tvrz zachovaná a obydlená: po mostě přichází se ku bráně, v ní jsou kladky pro zdvihací most,¹) střílny; druhá brána postranní, ve středu všech staveb mohutná věž hmotná; kolem široký příkop pro vodu, nyní v lučiny změněný.

Předhradí obklopuje poplužní dvůr na třech stranách; budovy přízemní — nyní částečně adaptované moderně, z části původního vzhledu z konce 16. stol. se sgraffity a čtvercovými okénky. Na stěně do dvora v dolejších částech ovocné festony a figurální ozdoby, hrubě rýsované, jež výše do rustiky štukované přecházejí. Předhradí toto otevřeno jest dvěma branami: 1. jižní, směrem k Byšicům, prostou, segmentem sklenutou z 18. století; 2. východní, původní z konce 16. věku. (Obr. 91.) K ní vede přes bývalý příkop, jímž běží Vrutický potok, moderní zděný most s pískovcovou balustrádou. Brána jest věžovitá, otevřená klenbou segmentovou s úpravou z maltové bossage. V koutech oblouku kladky pro zdvihací most, nad branou tři střílny s kamenným obložením. Kryt šindelový, valbový. Vnitřek nepokrytý s barokovým otvorem do dvora.

ZÁMEK sám skládá se z průčelních budov s věží a z budov různého stáří, jež společně dvůr, nepravidelný mnohoúhelník, uzavírají.

-— -r- -

Obě ty strany průčelní a celá severní, dvakráte v půdorysu lomená, pocházejí z konce 16. stol., věž jest starší,²) ostatní budovy a přístavby jsou z 18. a 19. věku.

VĚŽ čtyřboká, mohutných rozměrů, hladkých stěn, trojpatrová, se čtvrtým nízkým polopatrem, krytá stanem taškovým, s lucernou. Nade všemi stranami barokní štíty v průčelním s ciferníkem. (Obr. 92.)

Okna mají barokní úpravu, pískovcové chambrany, jen okno v třetím patře do nádvoří jest čtvercové, na hraně sešikmeno, zdá se původním. V polopatře malá čtvercová okénka.

Obr. 91. Kosátky. Brána ke tvrzi.

Na stěně do dvora čtyři znaky: nejvýše znak z konce 14. — nebo poč. 15. století, podélný, silně plastický; níže tři ze 17. stol. pěkně tesané s bohatými fafrnochy.³) (Obr. 93.)

Křídlo pravé, o šesti osách, nepravidelně vzdálených. V přízemí portál, půlkruhem sklenutý, obložený prostou bossagí a římsou; okna v patře s římsami rovnými a profilovanými.

Levé křídlo o šesti osách rovněž nepravidelných, dvoupatrové, s podobnými okny. Poboční stěna levého křídla podepřená dvěma novějšími opěráky, má po dvou oknech v patrech. Na jednom je mříž novější z 18. stol. Poboční strana pravého křídla zachovala v původní úpravě jen jedno okno v patře a na okně v přízemí mříž železnou s kovaným nástavcem ze 17. stol.: pruty profilu kulatého vycházejí od střední masky a zatáčejí se v kruhové soustředné spirály. Ve vedlejším okně mříž z prutů

profilu kosočtvercového, prostrkávaných se vkládaným oválovým a větev-natým ornamentem z polovice 17. stol.

Strany nádvorní levého křídla s původními komíny, orámovanými okny a hladkými stěnami. — K věži po celé její šířce přistavěn přístavek s pultovou střechou, barokní, z počátku 18. stol. Portálek do něho vedoucí má chambranu pískovcovou s kapkami.

Niveau před levým křídlem a před tímto přístavkem, jest zvýšeno a přístupno schody s pískovcovou, kuželkovou balustrádou, barokní, s kulemi na nárožích.

%S

331?,

Jg|

VI

Obr. 92. Kosátky. Půdorys tvrze.

Zadní strana křídla levého s rustikou a okny bez opažení.

Ostatní budovy (pivovar, byty) jsou nízké, střízlivé budovy s moderní

úpravou.

Vnitřek: Dole klenby bez žeber, většinou barokní, valené, s lunetami. Portálky barokní s kapkami, podobné s krby. Jinak stropy hladké, rákosové. Nábytek moderní.

V předsíni Kristus, barokní práce, ze dřeva řezaný, a supraporta na plátně (z pol. 18. stol.): dva andělé s květinovou štafáží.

KAPLE »Matky Boží« v přízemí v levém křídle s úpravou z 19. stol., sklenutá stropem zrcadlovým, se dvěma okny, s třetím do chodby. V ní empirová kamna, fialově, s černým nádechem, polévaná: Na tambouru ověšeném guirlandy a medaillony a opleteném akanthovými listy, kanel-

fj

■■■

fcl aaaaa

' - • zim

Km Z-’ I

/’;s i

'; !"ä

»J

*žSř

--3

Obr. 93. Kosátky. Průčelí tvrze.

lovaném, se zubořezem pod římsou stojí sloupovitý svršek, ukončený vasou; svršek kanellován; jeho podstavec ověšen též guirlandy.

Lavice prosté. Oltář: mensa rakvovitá, tabernakl s obrazem Panny Marie bezdězské; dva reliquiáře ze dřeva řezané, s ozdobou akantho-vých listů a stuh, dva jiné, podobné ale bohatší.

Reliquiář měděný, zlacený, rokokový. 4 svícny barokní, cínové. Kropenka cínová.

Obrazy:

1. Obraz Umučení Páně na hlavním oltáři z konce 15. nebo počátku 16. století. Kristus pní ve středu vysoko, po stranách dva lotři. Pozadí za kříži ve svrchní partii vzorkováno, v rozích rozviliny. V pozadí andělé přinášejí kalichy pod bok a ruce krvácející; dole u nohou anděl třetí v rouše zlatém. Níže krajina: v levo les, vedle přístavní město s vysokým kostelem, z něhož po silnici táhnou vojáci pěší i na koních. V právo též les se skupinou vojáků a žoldnéřů, kteří o Kristovo roucho metali los.

(Obr. 94.)

Pod křížem kupí se v právo: žoldnéři pěší i na koních, v šatech brokátových, v brnění, s praporci a na nich erby, na hlavě turbany,

Nb

i /

I!

SJíA

/>*

-i

■ '

i^'

ix.<'

wj

í

>4

£•5

ayj^mnww

KČ-•

L VJI

.............

________________________________

äfl

-A

r

vy

ik.

■á

i

ES

VA

£

>

[)

ů

2#J

■

*\"V-

*

■: j

,s    /

A

«. e

v

?1

í

53ZT-

,,

rr :

W

KSp

JC

m vv*' •

v.

'! ,

II

if

Li

li,::*!

•:,qí;

-iCfeí.

ipp

Éi W Ifl

■.': ■ ' .    : '^*W

■. -&š& %,.,

y>:.<- *%'#r

v .--v :Ä ,

Wn

- >JS

“-. -*t«**j2 *.

KT'

i fgPSÍL :‘ ' - ^

■NÉL

-sr :•

•JÉ¹

•w ■

-

*■*

$-Á

a . I -' v i

m- *v ,

iie-

w/

- ^ ;,• ■ -VS*-. 'i. V-'--    «'V⁻    '    jfo

.•■r

Bppg

18#

w

*r

w™/t.n ■ ■

fV''

T-. *

■<"T

. Ví

v*f.

■-■ • V«?:

. Vr/v; •■

■sv

■n

.•*>

€vi

v

/ řrí -

:í

’ .1

a*:

■ RR

Bébéi \

/"«I

,?[

. J-.

■55

'H

lín i

; .". 4'.*'

chocholy, čapky. Koně s nádhernými postroji. Na zemi kosti, psíček. Uprostřed nich pod křížem světice, objímající kříž, na hlavě čelenku a závoj, vlasy natočené splývající, šat nádherný, rukávy sdrhované, sukně a svrchní roucho široké, volné; v levo jiné ženy. Uprostřed nich Matka Boží v mdlobách, podporována sv. Janem, v širokém volném rouše barvy modravé. Výše zase zástup vojákův a židů; hejtman na bělouši probodá bok Kristův.

Obraz malován na plátně, na podkladě křídovém na dřevěné desce nalepeném (2⁻56 m X 1'75 m), komposice přeplněná. Barvy živé, provedení téměř miniaturní, štafáž má dosti perspektivy.

Obr. 2.—14. patří k obrazu oltářnímu, s nímž činí celek věcný i formální. Všechny jsou malovány na plátně s křídovým podkladem, na dubové desce přilepeném (jednotlivé 1’23 m X 0'71 m) z konce 15. nebo počátku

16. stol., v jednoduchých rámcích listových, později nevkusně zeleně natřených. Na obraze (5.) »Večeře Páně« v pravém rohu na nádobě signatura: HANS R. Všechny provedeny spůsobem jako obraz hlavní na oltáři. Svrchu ohraničeny jsou segmentovým obloukem z prutu, z něhož rozviliny akan-thové se rozvětvují. V pozadí, kde toho štafáž dovoluje, zlaté pole se vtlačeným vzorkem granátového jablka.

2.    Večeře Páně 1’23 m X 0'70 m. Vzadu vyhlídka do krajiny. Apoštolé všichni shromáždění sedí kolem stolu, sv. Jan s hlavou v klíně Kristově; na stole beránek, chleb, nože, sklenice; na zemi pes, kočka, džbán, koš s chleby. V pozadí jizby umývání nohou. (Obr. 95.)

3.    V zahradě Getsemanské. V popředí Kristus (na obrubě šatu IHESVS), apoštolově, někteří s knihou v ruce, spějí; nad skalou anděl s kalichem, v pozadí Malchovi uťato ucho.

4.    Kristus u Piláta. Pilát v bohatém brokátu myje si ruce; v pozadí ukazuje Krista židům. •

5.    Kristus bičován. Rány rozděleny jsou souměrně po celém těle; katané ve španělském kroji, na zemi, v pozadí síň na sloupech s lavicemi rozvilinovými: v ní výjev: Kristus plván.

6.    Kristus korunován. Kristus sedí na kamenné tubě. V pozadí síň na sloupech, kde se radí páni s Pilátem; vyhlídka na město s věžemi.

7.    Kristus na cestě ke Kalvárii. Klesá pod křížem, vrací Veronice roucho. V pozadí z brány městské vycházejí Maria a Jan, v právo vzadu staví kříže na Kalvárii.

8.    Kristus sňat s kříže. K. v náručí Panny Marie, Marie Magdalena libá mu ruce, sv. Jan lká. Na zemi různé kusy, lebka ... V pozadí snášejí tělo Kristovo; v právo hrob Kristův.

9.    Kristus v hrobě. K. leží v kamenné tumbě, na níž čte se nápis: IESVS — IV — REX; maží jej Marie Salome a Magdalena; nad ním sklání se Šimon, Marie a sv. Jan. V pozadí snášejí lotry (v právo), v levo podpírá sv. Jan klesající Marii.

. ář.

%■ £<•

:í;

«ji:

'/•i

.. JT.

W--

... — „ ' ■*,

,

4- i'Ä'S'S

*

v -r.

:®a

ta

LOS

ü&

Mil

■ •*->*. .***•'v

41g|p|g

■'ÖW»

>• sife m

*4pr:

$5

*Wrv‘

*. v

**&?*$■{

>■ *

»>v>S

t 17' t

V'“V.

4

W !

■    : '.MI .#

■I-ll

mm

-fifi

4*2

rtt

Mm v'

V

fk. «*&

.i

. .    :-i •.

Msl - %%#

’U:. '%

jHHl

'v, . sř%

i :■

■<c«

ÉS3PI

;

**• ira

Wš

/m

Hl

•;

j\ lUffr'

/ lijr

r-

•íí>"

4-

WmĚ

:k

• -Tu

aČ?-:

bk

►v

■J

10. Kristus vstává z hrobu — z podobné tumby kamenné; zbrojnoši padají k zemi; v pozadí krajina s řekou; učeníci přicházejí se podívat.

11.    Nanebevstoupení Páně. Nahoře v oblacích nohy, pod nimi na hoře zanechané šlépěje, kolem zástup apoštolů s Marií ve středu.

V    pozadí krajina s vodou. (Obr. 96.)

12.    Kristus v očistci. Odvádí Adama a Evu do zadu, shluk hříšníků v plamenech, čerti, krokodilové, netopýři.

13.    Seslání Ducha sv. Apoštolově sedí na stolicích, v popředí Panna Maria v rouše jako všude modrém; tváře ostře charakterisované.

V    pozadí široké okno, jímž přilétá holubice v záři a paprscích.

14.    Smrt Panny Marie. P. Maria v kamenném hrobě; dále tři osoby: mnich, dívka a žena se modlí. Nad hrobem Kristus přijímá duši její (s korunou); kolem apoštolově. V pozadí architektura renaissanční s kasetovým stropem, sloupy s ozdobnými hlavicemi, s klenbou křížovou, okna se skelnými malbami.

15.    Umučení Páně z počátku 16. stol. na dubové desce (0‘82 m X 0‘61 m) na křídovém podkladě. Kristus a lotři zsinalí s výrazem utrpení. Pod křížem v právo židé ve vysokých špičatých kloboucích a žoldnéři s halapartnami. Pod křížem sv. Maří Majdalena s rouškou zelenou, Matka Boží a sv. Jan, se ženami v turbanech. Pozadí zlaté, nevzorkované. Kresba méně správná, provedení hrubé, barvy mdlé.

16.    Sv. Trojice: na plátně, zašlý; z pol. 18. stol.

17.    Třináct obrazů Panny Marie a 12 apoštolů na plátně, menších, barokních: postavy celé v arkádě půlkruhové s podpisy. Apoštolově se svými atributy, s rouchy vlajícími. Z konce 18. stol.

18.    V okně visí obraz Panny Marie klatovské, kopie. Pod obrazem erb s letopočtem 1374 a nápis: Věra effigies Thaumaturgae Statuae B. V. Mariae Valle sub | Roczostin Bohemiae ad PP Augustianos Fundationis Kolowrateae.

Ve věži ZVONEK přelitý 1. 1866 od Anny dcery Karla Bellmanna v Praze. Původní nápis gotický, jenž na přelitý byl přenesen : antto ntilß-stmo sExcBttfežtmo berimo pro páce. CYMBÁLY: dva, hladké, novější.

Uprostřed zámeckého nádvoří stojí SOUSOŠÍ: na trojdílném podstavci vypouklém a po stranách volutami ohraničeném plastický erb korunovaný, od něhož visí guirlandy ovocné. Na tomto podstavci Madonna, po stranách sv. Jan a sv. Václav klečící. Na zadní straně kartuš plastická

CO

s guirlandy a nápisem: Zřídil Fr. W. Nowohradský hrabě z Kolowrat s manželkou Josefou rozenou hr. Hrzanovou z Harasova léta Páně 1730. — Obnoveno 1. 1866 a 1900.

SOCHA SV. JANA NEPOM. před tvrzí. Podstavec hranolový s vypuklou přední stranou, na něm ze štuku kartuš s vytřelým nápisem, po stranách a pod římsou čabrakové ozdoby. Socha s andělem, jenž podává světci relief Panny Marie staroboleslavské.

Mezi dvěma vysokými lípami KAPLIČKA SV. JANA NEP. Ve výklenku obraz sv. Jana, pod ním zámek košátecký a erb kolovratský. Vedle nápis vytřelý: Tuto spustlou kapličku obnovil a obrazem sv. Jana opatřil Kolowrat ... Z 18. stol.

Krnsko.

A. Sedláček: X.; 364 — 68; Vaněk: 28; Sommer: 140.

Na blízku hradiště s hliněnými vály. Arch. Pam. XIV., 507. U cesty k Boleslavi a tamtéž na rozcestí ke Strenicům praehistorické nálezy.

L. 1354 jmenuje se Arnošt z Krnska, jenž vykonával právo podací v Čejkách a u sv. Jiří pod Krnskem: 1. 1476 Jan Tovačovský prodal Krnsko Janovi Vančurovi z Řehníc a v rodě tomto nejdéle se udržely. L. 1726 koupil je Josef Fr. hrabě z Vrbna a 1. 1798 Václav hrabě Špork. L 1873 sňatkem Rosalie hraběnky Šporkové přešlo Krnsko s Řehnicemi na Vratislavy z Mitrovic.

Ves se zámkem na stráni nad potokem Skalským naproti Novému Stránovu. ZÁMEK vypíná se příkře nad strání a jest přístupným od strany východní a severní. Postaven byl na místě TVRZE (která se ještě 1. 1464 připomíná) v 16. století; v nynější podobě své byl přestavěn 1. 1727 od Josefa hrab. Vrbny; naposledy opraven, jak erb šporkovský nad hlavním portálem hlásá, za hraběte Sporka.

Z dílčích cedulí 1. 1650 dovídáme se o vnitřních místnostech: v přízemí byly kuchyně, sklepy, světničky a konírny, všechno klenuté. Jmenují se palác nový a palác starý, andělská světnice, zbrojnice stará a nová, fraucimor s komorou; I. 1685 rozeznával se starý a nový dvůr: starý zámek měl dva paláce, kolem zeďs rundelem a pevný most.

Zámek tvoří čtyři křídla kolem čtverečného dvora rozložená. Tři křídla zachovala původní renaissanční úpravu ze 16. stol., křídlo severní jest barokní. Budova jest kryta šindelovou mansardou. (Obr. 97.)

Severní průčelí má ve středu risalitu portál polokruhový, dekorovaný po stranách pilastry a kládím; v klenáku plastická mušle, na rozích dvě vásy. Nad portálem okno, nad ním plastický znak Šporků. Stěny risalitu členěny jsou pilastry s hlavicí pseudojonskou, s úseky kládí a římsou trojúhelníkově lomenou. Nad risalitem nízká attika s okénkem ve středu, prohnutá, po stranách vásy. Nad attiku vystupuje věž čtyřboká se skosenými rohy, krytá stlačenou cibulovou bání, která jest ukončena plechovou vásou. (Obr. 98.) Nad všemi stranami dekorativní vikýře, v průčelní straně ciferník hodin, v ostatních nízká okna.

Jižní průčelí s podobným risalitem, jenž ukončen jest trojdílným štítem na attice, barokně vykrojeným; — nad středem segmentová římsa» po stranách voluty s pískovcovými kulemi. Vikýře ve střeše i okna slohově vypravená, s lomenými a segmentovými římsami.

Východní a západní strana hladké, s vikýři ve střeše. Uprostřed východní strany vystupuje jednopatrový přístavek, v jehož přízemí zachováno původní úzké okénko ze 16. věku se skosenými hranami.

->s

♦

'-í*'

'^"*1r*²

Ev:

W:

■i* J

■i

<*2

w/j

‘H;

wr?

ÍSsp

g '

tjU

í

mi i

i?

r

I í I

«vj

3.

« li-!

m

i ííj

Obr. 97. Krnsko. Zámek.

y

ř.

1

■ «\

r

m

r

•' I

fefell |

■.>241

....    -4*^

«fr TU mm

Mm

Hija

r }'■

Ti

-

v

«fj

,

lil

■i

PWřSH#⁻ ■ .?>:C»>gyrgam.-

;)

331

Š*>:*

*tíí

lÉlÉfe

a 1 m -

PH

mßi

ar&É- -

!§k

&Ü

llfeli- '

isUP \.%AA ’ r

lS

ÉII'

öi$M

8f

n\

ß¹ - s ■ * i at^X ¹

l|pf>

x:^>šřa sM*

$m

H

gifi

V- -:.E

P>¥^:

%4

•p

sáta

•*3»

a?

ui

Obr. 99. Krníko. Jan hrabě Špork.

V nádvoří strana severní hladká s průjezdem barokně sklenutým, v ostatních zachovány renaissanční arkády (severní zazděny), polokruhové, sklenuté na čtyřbokých pilířích, pískovcové, bossageované; klenby ochozu křížové bez žeber s hlubokými lunetami.

Vnitřek zámku. Místnosti v přízemí klenuty valené, v patře s plochým stropem. Ve východním přístavku v přízemí kuchyně s krbem a komora, do níž vede polokruhový vchod se železnými dveřmi, z počátku 17. stol. Stropy v patře ploché, částečně klenuté, kamna ve všech pokojích empirová, taktéž nábytek a svícny empirové; dvéře moderní. Na chodbách a v pokojích

visí obrazy, malované na plátně a dřevě, různé ceny umělecké, ze 17. až počátku 19. stol. Mezi nimi jest 22 portrétů, mezi nimi též papež Benedikt XIII. z 1. 1729.

Hlavně zastoupeny jsou podobizny rodiny Sporkovské: 1. hr. Marie Anna (1731); 2. Jan, říšský hr. Spork, generalissimus veškeré cis. jízdy f 1679⁴) (Obr. 99.); 3. Jan Josef Š. (1730); 4. Eleonora Marie Kateř. rozená z Finecken, se signaturou 1. 1670: Joa. Richter pin.; 5. Fr. Antonín, říš. hr., tajný rada a nej v. purkrabí kr. Č. (mal. 1725); 6. Jan Václav Joachim, tajný rada, komoří, nejv. hofmistr k. C, president soudu nad appell. (konec 18. stol.), malba primitivní; 7. Eleonora, rozená Clary-Aldringen, manželka předešlého; 8. Rosalia Apollonia, rozená baronka Vratislavová z Mitrovic

*    1666 f 1747; 9. Jan Ferdinand, obrister Landjägermeister in B. ⁴ 1664 f 1711; 10. Josefa Apollonia Barb. Šporková, provdaná Pachtová; 11. Jan Michael, říš. hr. Šp., appellační rada ⁴ 1692 f 1738; 12. Jan Ant. ⁴ 1689 (10. a 11. synové Jana Ferd. čís 9.); 13. Jan Václ. Adaugt, komorník a gubern. sekretář ⁴ 1803 f 1832; 14. Jan Václ. Em, komorník, podpluk.

*    1754—1828; 15. Jan Rudolf, podmaršálek a maj. 25 pluku 1756 f 1806; 16. Rosalia Jana, roz. baronka z Langendorfu; 17. Jan Karel, kom. a nejv. lovčí k. Č. ⁴ 1722 f 1790; 18. Jan Leopold Fr. 1758 f 1841; 19. Jan Rudolf, světící biskup 1695 f 1759. (Obr. 100.)

Černá silhouetta stříhaná.

äMi

-j

,-i

í⁴

Obr. 100. Krnsko. Zámek. Biskup hrabě Špork.

Historické a biblické o br a z y: Kristus 121etý v chrámě; Kristus vyhání kupce, požár Říma za Nerona, požár Troje — stol. 18.

Obraz svaté Maří Majdaleny (z konce 18. stol).

Lidové výjevy (2) z 18. stol.

Lovecké výjevy dva z 18. stol. Krajiny 4 (jedna na dřevě) —J— 2 —|— 3 —f— 2 —j— 6 — Zátiší 6-j-2-f-2: ovoce, květiny, bažanti, kohout a koroptev (z 18.—19. stol.). Zvířata 2 -f- 1 -{- 1 (pes Koudelka s podpisem: ©a J^oubeířa fe gmenugu fern mlfni) ^3ef a pečeni mtíugu (z konce

17. stol.). Architektury 11 2 —j— 2 ze 17.—19. stol.: Benátky, Colosseum, vítězná brána v Římě, chrám a náměstí sv. Petra v Římě atd. —

Obrazy jsou v rokokových a empirových rámcích, s emblemy válečnými, nebo loveckými, řezanými, v nástavcích.

Pušky na kamen, lovecké:

1.    S podpisem vyrytým na hlavni: IOHAN WIDMAN IN PRAG.

2.    Se značkou na zámku: IOS. Fruempt in WIEN.

3.    Na hlavni: ANTON STEIN GASTINGR A PRAG.

Z chodby v prvním patře vchází se do domácí kaple, kryté plochým stropem. Oltář z počátku 18. stol. s novějším obrazem sv. Trojice. Po stranách obrazy (4) z poč. 19. stol. Na stěnách obraz sv. Antonína poustevníka z poč. 18. stol., sv. Jana Nep. z pol. 18. stol., Panny Marie Bezdězské (18. stol.), a portrét (konec 17. st.). Missály: z 1. 1712, vytištěný v Olomouci a z 1755 v Praze.

V knihovně některé knihy šporkovské: Das christliche Jahr 1733 s rytinou hr. Šporka na titulním listě, bie £ugenbfd)ule ber ©griffen (A. Fr. Špork) a mnohé rukopisné, latině psané.

Na půdě ve skříni portréty šporkovské (10) z 18. a 19. stol. na př.: Maria Anna hr. Sporková 1. 1745 »Josef Beisch pinxit«. Spousta archiválií, nejvíce hospodářských, na hromadách.

Ve vížce CIMBÁLY hodin, ve štítě hodiny sluneční.

U vrat do nádvoří v právo z kamene tesaný ERB pánů z Vrtby z první pol. 18. stol. Z nádvoří tohoto, jež uzavírají hospodářská stavení) vedou VRATA a cesta k zámku, průčelní straně. Po obou stranách jich na pískovcových podstavcích, mnohonásobně profilovaných, stojí SOCHY pískovcové: v právo sv. Antonína Pad., v levo sv. Františka Xav. Pod sochami na římse erby a pod nimi nápis (pod sv. Antonínem):

ÍAN WACZLAW Wanczvra z Rzehnitz

v levo pod sv. Františkem:

Iohanna Anna Maria

Wanczvrowa Rozena Frvweinka z Podolí.

Na dvoře pískovcový, tesaný ZNAK pánů z Vrtby (šest lilií).

KOSTEL SV. JIŘÍ POD KRNSKEM U ZÁMOSTÍ.

Sch aller 146. Vaněk 28. Kniha pamětní na faře z 1. 1765.

Osada starožitná při řece Jizeře; v 16. století se nazývá nejednou městečkem. Za časů Schallerových ukazovaly se na náměstí v Z. — pranýři na blízku pak hora Šibeniční.

Kostel uvádí se ve XII. století mezi farními a sice ve Vtelně. Vla-

dykové vtelenští podací právo tu vykonávali, které teprve 1.    1717

bylo přeneseno prodejem na Krnsko. - L. 1350 fara vtelenská odváděla 22 gr. pololetního desátku komoře královské. V době kališnické byl kostel \4 v letech 1547—51 od Jiříka Vančury z Řehníc přestavěn; v té době opatřeny zvony. Po roce 1620 stal se filiálním a patřil ku správě farářů strenických. L. 1764 obnovena tu fara, 1. 1787 vystavěn nynější kostel: starý pobořen do základů, nový rozšířen o nynější presbytář. Poslední důkladnější oprava byla provedena 1. 1861.

KOSTEL nynější jest stavba orientovaná, baroková, bez věže.

Presbytář jest okrouhlý s pěti okny, z nichž páté, prostřední jest slepé. (Obr. 101.) Okna jsou polokruhová, s klenákem, v rozích zpro-hybaná, s ostěním silně profilovaným. Stěny oživeny plochým pilastrem a polopilastrem na jižní a též na sev. straně. Pilastr spočívá na patce s hlavicí římsovou, vlysem kandovaným a kládím. Ku presbytáři přistavěna nízká, čtyřboká stavení, na severu sakristie, na straně jižní kaple.

Loďo málo širší, podélná se třemi (dvakráte) stejnými, jako v presbytáři. Na obou nárožích ploché polopilastry sdružené s hlavicemi jako v presbytáři.

Průčelí rozděleno jest římsou podkrovní na dvě části: portál s ostěním profilovaným, nad ním na volutových pásech římsa, uprostřed polokruhově prohnutá; po stranách, na nároží po dvojici pilastrů již známých. V hořejší části nika s mušlovou dekorací a nápisem:

SVATÝ jÍŘÍ PATRONE NÁŠ ORODUJ ZA NÁS.

JÉhz

v//y/w/ý'yy/'J

W/,

ni

■

10

Obr. 101. Krnsko. Půdorys kostela sv. Jiří.

Po stranách tytéž pilastry a volutové přístavby. Nad tím římsa a nad ní štítek trojúhelníkový se železným křížem, tepaným, v akroteriu.

Nad presbytáři sanktus s lucernou čtyřstrannou, s cibulí, makovicí a křížem dvojitým. Střecha mansardová. (Obr. 102.)

Uvnitř. Presbytář sklenut konchou a závěrem; po straně severní sakristie a naproti oratorium, jež 1. 1868 dal patron tehdejší zříditi. Oltář

!v • :

•wj

T7

y-r

wt

<saa«a

m

’jam -

&íi

j.

ií

■W

Obr. 102. Koste! sv. Jiří pod Krnskem.

na taber-

s obrazem sv. Jiří na zdi zavěšeným od Hellicha z 1. 1861 nakulu Ukřižovaný a pod ním skupina světic, po stranách andílkové, na vrchu kříž.

Triumfální oblouk polokruhový. Za ním po jedné straně kazatelna: řečniště okrouhlé s reliefem: Kristus na lodi s apoštoly na rozbouřeném jezeře, svršek (s lambrekinem) na způsob české koruny s anděly a se září; z 18. století.

Naproti oltář sv. kříže a pod ním soška Panny Marie ve skřínce zasklené, kterou daroval ze své kaple Jan Václav hrabě Příchovský 1. 1766.

Před tímto oltářem jsou dvě krypty Vančurovské; 1. 1861 našly se tu rakve, tabulky, na jedné s nápisem, že 1. 1625 31. dec. zemř. Anna Sla-vatová, rozená Sliková z Pasaunu a Weiszkirchen na Stránově a tu byla pochována.

V lodi při stěnách pilastry, tři po každé straně, jež spojují pásy, kterými jest rozdělena klenba na tři pole, poslední nad kruchtou.

Oltář s obrazem sv.

WS

MS

ilí®

^ 0

•řt

i-

Obr. 103. Pacifikály v kostele sv. Jiří pod Krnskem.

Františka Seraf. od Hellicha z 1. 1861; po stranách sochy sv. Jana Nepom. a sv. Barbory s kalichem; v nástavci srdce Kristovo z 1. 1861. Na protější straně oltář s obrazem sv. Václava; po stranách sochy sv. Barbory a sv. Kateřiny, v nástavci srdce Panny Marie (z 1861).

Kruchta na 3 obloucích, jež nesou dva sloupy, s balustrádou zprohýbanou a prolamovanou ornamentem geometrickým.

Dva kalichy: 1. vysoký 025 m, šir. 009 m, rokokový novější. 2. Vys. 0‘23 m, šir. 0095 m\ noha šestilaločná, dřík hranolový, nodus baňatý, číše holá. Punc IP. Z letop. čitelno 17 . . Z druhé polovice 18, stol.

Dva pacifikály, kří

žový a baldachýnovitý, oba z 1. pol. 18. stol. (Obr. 103.)

Křtitelnice kamenná, vys. 1'70 m. Na podstavci kalichové podoby ze 16. věku, číše okrouhlá několikrát žlábkovaná; na vrchu soška sv. Jana Křtitele, plechová, pozlacená.

Na kamenné této křtitelnici četl se nápis:

LÉTA 1570 DAL TVTO PAMATKV VDIELATI ADAM KOLARZ

Z Katvsicz.

Náhrobek ve zdi za oltářem veliký 192 m X 1’06 m. Rytíř v plné zbroji, pěkné, výrazné tváře. V pravici drží přilbu, v levici řemen od zbraně, u nohou má erb. Po čtyřech okrajích čte se písmem pěkně vytesaným nápis:

Jtefa $anß ®tjrjcpí;n ^teííJÍeíjo ^a||bB}aíBfjo ft^eítfjo m BUbielt na ptmbHt přeb Jšnmfu panau Barbnn; || rnnrel IfrojBnp a paíemp Bpfir Ißarx Ht |[ řtk IBanqura \ IRpfjntc a na IDalennuL j$an Bufj rac ntn tmlnjinn bpíi. Zvony umístěny jsou na nízké zvonici kamenné, osaměle na stráni

postavené:

1. Největší z nich průměru 1*11 m, vysoký 099 m. Kolem korunky vlys 009 m široký obsahující biblický výjev: vraždění dítek v Betlemě. Výjev opakuje se třikrát, na čtvrtém místě stojí nápis:

Tehdy herodes wída ze by oklaman byl

Medaillon.

OD MVDRZCV Y ROZHNIEWAL GEST WELMI A POSLAL ZBIT WSSECKY DÍTKY KTEREZ BYLY WBE TLEME Y WEWSSECH KONČINÁCH GEHO. (Medailon.) Pod tím pásek 0 09 m široký z vinné révy komponovaný. a) Na plášti:

Karyatida

GIRZI WANCZVRA Z RZE HNIC A NA STYDĚNCE

Karyatida

b) Na právo odtud:

Erb

Vančurů z Řehníc 0‘25 m

sv. Václav (0⁻24 m)

sv. Zikmund (0-24 m)

LÉTA . 15 . 81 XVI DNE MIESYCZE SRPNA . SLIL GEST TENTO ZWON SPOMOCY BOZI WONDRZEY ZWO NARZ PRAŽSKY WBOLESLAWY MLADÉM NAD J1ZERAV. č) Na třetí straně (dál v právo) v rámci:

Maska.

Aby zwvkem zwonv tohoto wiernym

Maska.

Maska.

KRZESTIANVM SCHVZE GICH SPOLECNIE KSLOWV BOZIMV A K CH A W ALENY GMENA GEHO SWATEHO WZNAMOST SE VWOZOWALI TEZ PRO POTRZEBV A KVPOCZTIWOSTI NAK LADEM VROZENÉHO A STATECZNEHO RYTI RZE PANA GIRZYHO WANCZVRY Z ZREH NICZ A NASTVDENCZE VDIELAN GEST NA KRNSKV . K SWATEMV GIRZY LÉTA OD NAROZ ENY . SYNA BVOZIHO TISYCZYHO . PIETISTEHO WOSVMDESATEHO PRWNIHO. (List šalvějový.)

Maska. — Sedm figurek.

co

Ch

Při dolejším okraji dva obroučky, jež jsou ověšeny listy střídavě akanthovými a šalvějovými; pod nimi dva me-daillony.

2.    Zvon nejstarší z r. 1535 v průměru 0 85 m, vysoký 078 m. Kolem koruny v dvojnásobných řádkách nápis gotickým písmem: (Facsimile.) (Obr. 104.)

3.    Nejmenší vysoký 076 m, průměru 077 m byl přelit 1. 1891 od Arnošta Diepolta, zvonaře v Praze. Na plášti relief sv. Jiří.

nejspíše též z 1. 1581 od

Zvon tento byl přelit poprvé 1. 1670 od zvonaře Mik. Lva v Praze nákladem Jindřicha Vančury z Řehníc, když se byl ohněm roztál. Pochází tudíž z doby starší před r. 1670 Vondřeje, zvonaře pražského, jak o tom poznamenáno v arch. zem. Musea

4. V sanktusu:

Obr. 104. Kostel sv. Jiří pod Krnskem. Gotický nápis.

Výška 0 28 m, průměr 035 m. Kolem hořejšího kraje mezi dvěma silnými liniemi nápis. (Obr. 105 )

CHR1STOPHORVSAMCERIV1VLL£R.PRAG/Č(1710 • ME FVD1T

Obr. 105. Kostel sv. Jiří pod Krnskem. Sanktusník.

Na plášti reliefy sv. Václava a sv. Floriána. Na dolejším věnci pásek květinový.

FARA. L- 1766 položen k ní základní kámen, před tím bydlil farář v malém mlýně. Budova patrová. Zdi její jsou členěny lisenami, okna zdobena chambranamí a římsou segmentovou. Risalit má tři, postranice po jednom okně. Nad přízemkem římsa.

... V týž čas 1766 položen základ k nynější ZVONICI, zděné, nízké, na vršku. Za ní na poli 1. 1787 založen nynější hřbitov.

U schodů před kostelem stojí KŘÍŽ PÍSKOVCOVÝ, jehož ramena jsou zakončena trojlisty; z 18. stol.

Před farou toto návrší zdobí SOCHA SV. JANA NEPOMUCKÉHO, pět metrů vysoká, pískovcová. Na širokém trojdílném podstavci v rozích klečí andílkové, na prostředním, hranolu vypouklém a z líce vystupujícím (hořejším) relief sv. Jiří. Na něm skomolený jehlanec se sochou světce ve hvězdové gloriele, s andílkem u nohou. Sochu tuto postaviti dal stránovský ředitel Ignác Elger 1. 1769, a zhotovil Ant. Jedlička v Praze.

Lhota Husí.

Vaněk 25, 26.

L. 1525 jako příslušenství Volenovické připadla m. Ml. Boleslavi. V 17. století z pustých a odběžných gruntů sestaven dvůr řeč. Lhotka, též »panská Lhota«.

KAPLE SV. ANNY. V průčelí dvéře čtyřhranné a nad nimi na desce dřevěné nápis: Společnost zdejšího sousedstva s pomocy Boži vlastním nákladem tuto Kapli postaviti dali. R. 1823.

Štít oddělen jest římsou a členěn lisenami. Po stranách jehlance (2 -j- 2) a nahoře železný, dvojitý kříž. Presbytář, užší nežli loď, uzavřen pěti stranami osmiúhelníkovými, na něm plechový sanktus. Na východě přiléhá, v prodloužené ose, nízká sakristie, s vlastním vchodem.

Uvnitř stropy ploché, vítězný oblouk segmentový. Oltář i obraz sv. Anny, kazatelna pětiboká, s obrazy sv. evangelistů na dřevo malovanými. Kruchta na dřevěných sloupích s positivem. (Z 1. 1823.)

Ku kapli, osaměle, přistavěna byla 1. 1862 VĚŽ kamenná, a na ní zavěšeny dva tehdy nové ZVONY. Větší vys. 046 m, šir. 060 m, byl obětován od Jana Tichého, Lidmily, manželky jeho a syna Josefa. Slit byl u Karla Bellmanna v Praze. S reliefy sv. Jana Nep., sv. Lidmily a sv. Anny.

Druhý vys. 0'34 m, šir. 0‘46 m, obětován od Josefa Fialy a Anny manželky z Husí Lhoty, s reliefy sv. Jana, sv. Václava a sv. Kateřiny. Slil jej K Bellmann, dvorní zvonař v Praze, 1. 1862.

Zvonek v sanktusu jest široký 0'30 m, vysoký 0'45 m. Kolem horní ovruby dekor rostlinný, jinak holý, bez letopočtu.

Lhota Malá.

Asi čtvrt hodiny na jih od vsi ve skupině skalní řečené. »Na starých hradech« staré hradiště. Pam. Arch. XIV., 351.

Lhota Písková.

HOSTINEC »NA PÍSKU«. Průčelí se štítem barokním ; po stranách brány (zazděné nyní) dva pilastry štukové s nejapnými kompositními hlavicemi. Nad středem plastický znak allianční, z pískovce s akanthy, korunovaný, výše růže. Nad hlavicemi pilastrů, proutěné košíky s ovocem. Polovice

18. stol.

Asi čtvrt hodiny od vesnice, směrem k jihu, v právo od erární silnice spatřují se STARÉ NÁSPY 360 m dlouhé a 3 m vysoké. Ještě do nedávná bývaly zde dvoje náspy: jedny rozkopány a proměněny v pole. Při té příležitosti našly se tu střepy, uhlí a podkovy. Lid si vypravuje, že jsou to šance po Žižkovi. (Rozpravy Společnosti přátel starožitností I.)

U polní cesty do Zámostí SOCHA SV. JANA NEPOM., pískovcová. Na šestibokém podvalu hranol též o šesti stranách, vypouklých s výjevy ze života světcova (kamenického díla), pak štíhlejší hranol s textem vytřelým a letopočtem 1773; hrany jsou zaoblené. Deska kompositní, užší jehlanec skomolený, na kterém v oblacích andělíčkové a socha světcova: pravici na prsou, v levici biret.

Luštěn ice.

Schal ler 94, Sommer 78.

TJ silnice k Horkám zbytky popelnic a jiné nálezy předhistorické.

L. 1268 připomíná se Pavel »de Luscenicz« jako spoluzakladatel kláštera pod Mělníkem.

Před r. 1481 připojeny byly ku zboží Mladoboleslavskému (Dsky karlšt. III.—XVI.) a v tomto svazku zůstávaly 1. 1576, i pak když sídlo panské bylo přeloženo do Kosmonos: tak 1. 1629 hr. Pappenheim na Kosmonosích opatřil sem dva veliké zvony. L. 1739 koupil je Dr. Josef Scherzer z Kleinmiihlu, advokát a arcib. konsist. přísedící. Nová vrchnost vystavěla nynější zámek zajisté kolem 1. 1740 a nedaleký letohrádek Sanssouci. L. 1774 od Eliáše sv. pána Scherzera, syna předešlého, koupil Luštěnice Kristián Filip hr. Gallas a připojil je k Horkám, kdež byl sídlem; Luštěnice od té doby byly obývány jen od panského úřednictva a pustly.

ZÁMEK luštěnický stojí na jižním konci vesnice mezi kostelem a dvorem, v rovině, čelem k erární silnici boleslavsko-nymburské. Kryt jest mansardou; risalit prejzy, ostatní části taškami. Skládá se z hlavní budovy dvoupatrové a dvou křídel, přistavěných na zad v pravém úhlu (k ose hlavní budovy). (Obr. 106.)

Průčelí hlavní budovy členěno jest: risalitem trojosýrn, dvěma po-stranicemi o dvou osách, jednopatrovými a dvěma věžovitými přístavky na koncích. (Obr. 107.)

Risalit vyniká nad celou budovu. V přízemí portál sklenutý polokruhem, orámován, s trojdílným klenákem. Obstaven jest nástěnnou architekturou: po stranách na soklových podstavcích pseudojonské sloupy a sdružené pilastry (podobné), mezi nimi na plochých pilastrech plná vyzdívka nad vchodem, korunovaná probíhající římsou. Výše nad pilastry a sloupy úseky segmentové římsy štítové, nesoucí sousoší dvou putti. — Stěna risalitu v přízemí hladká, bossážovaná. Od římsy kordonové počínaje na čabrakovitých konsolách a úzkých podstavcích vinou se oběma patry pilastry ploché, jónských hlavic, členíce stěny na tři pole, v nichž symmetricky proražena okna. Tato v prvním patře sklenuta jsou polokruhem, s ozdobným nástavcem a římsou segmentem prohnutou (střední s klenákem zdobeným rocailly a kartuší), ve druhém patře čtyřboká se

chambranou a klenáky klínovými. — Na nástěnných pilastrech spočívá římsa lisenovitá, nad ní prázdný vlys. Okapní římsa prejzy krytá, nad středem segmentem vypnutá, po stranách attika s oblými otvory; na středovém oblouku pískovcová vása rokoková, po stranách sošky putti. Obě postranice jsou hladké, jen lišenou členěné; okna v přízemí čtyřboká se chambranou, v patře s římsami dvakráte lomenými. Ve střeše po dvou vikýřích čtyřbokých s římsami ve středu lomenými. V krajních přístavcích: v přízemí vchody s pískovcovou chambranou a prostým světlíkem obdélným; v patře okna s římsami ve voluty do středu zatočenými,

fl

iř

W-

7-7    .....

Obr. 106. Luštěnice. Půdorys zámku.

ve druhém čtyřboká se chambranou. Na nárožích jónské pilastry. Nároží zkulacena a bossážována. Tutéž úpravu jeví obě postranní stěny přístavků. — Postranní fagady postranních křídel hladké, dělené po výšce lišenou; v přízemí okna a vchody pravoúhlé, v patře stejná, ozdobená římsami segmentem vypnutými, jedno liché. Nároží zkulacena. — Zadní fagady dvojosé se stejně upravenými okny a vikýři.

Nádvoří má v průčelí jen plochu risalitu, po stranách křídla, jež s osou budovy (risalitem) zavírají pravý úhel: v tyto kouty jsou vyplněny a zakulaceny.

V přízemí portál s prostou segmentovou chambranou pískovcovou; v patře střední okna s volutami ve středu, postranní s volutami na koncích; ve druhém patře střední s římsou volutovou, postranní s prostým kládím segmentovým. Římsa okapní prohnutá nad středem polokruhem

(jako v průčelí). — V podélných křídlech u rohů po oknu (2 —|— 2) s římsou polokruhovou.

Průjezd sklenut plackou, ostatní místnosti valené s lunetami; schodiště sklenuto, v patrech stropy ploché. Někde na dveřích původní štítky a kliky. Vnitřek a zadní strany sešlé.

4-

z*

1:4

E-,

PP I

sSsu

li,

- -f

na

I M i®

-S’

u

* f '■.'

■ :

m

?{;j -

.0

liiOL. . Ir-~

stí

Obr. 107. Luštěnice. Zámek.

FARNÍ KOSTEL SV. MARTINA.

Pamětní kniha farní zal. 1. 1740. Počty zádušní počínaje r. 1739.

Ve 14. stol. uvádí se luštěnický kostel mezi farními: tak 1. 1364 plebán luštěnický, nejmenovaný, uvedl do Rejšic nového faráře (Lib. conf. I. 34). — V době kališnické 1. 1533 dostal kostel novou křtitelnici. Po katolické reformaci dosti brzy navrácen byl katolické bohoslužbě: neb

1. 1629 opatřeny mu nové zvony. Kostelní výkony obstarávali Minorité z Ml. Boleslavi, od r. 1698 kosmonosští Piaristé. Když 1. 1740 Luštěnice byly Černínům odkoupeny, zřízen tu zvláštní administrátor, jenž 1. 1758 stal se farářem. S tím souviselo vystavění nynější fary 1. 1752. Kostel, jenž 1. 1711 byl »na roztřesení« (archiv zemský), byl znovu vystavěn 1. 1739 od stavitele dobrovického. Byl z kamene, presbyterium bylo »fornice tectum«, loď »more italico«; nad presbytářem byla malá věž, velká byla kryta plechem a hostila tři zvony. Kosmonoský řezbář zhotovil hlavní oltář (za 120 zl.) a na něj sochy sv. Václava a sv. Floriána, oltářní obraz maloval neznámý malíř (Barbieri?) a dostal za to 42 zl. Kosmonoský truhlář udělal 1. 1741 kazatelnu (60 zl.), zpovědnici a 1. 1742 lavic 24 (17 zl.). L. 1747 koupeno stříbrné ciborium, postaven nový choř (110 zl.) a 1. 1751 nové varhany.

Časem přibyly: darem bar. Scherzera 1. 1760 obraz sv. Valentina, 1. 1766 stříb. lampa, 1. 1777 pacifikál měděný pozlacený. L. 1785 koupen nový kalich stříbrný, kaditelnice s loďkou (10 zl.). L. 1789 od Minoritů z Ml. Boleslavi tabernakul »per elegans* se 2 relikviáři pro velký oltář za 20 zl. (stál prý 300 zl.). Vzadu bylo psáno :

$ft gemacht | worben bíejger | ©abcrdeí ba§ | 2írmo 1699 1 $aljr bert 19. 9ío= íoember | SBcty 9Jieifter $oí)cmn | Utnut in -J3rag | ©eíobet fei) | bajšž ^eilige | ©acrament.

L. 1822 sedlák Stok daroval novou křížovou cestu.

KOSTEL jest barokní, střízlivého zevnějšku, s novým kněžištěm a kusem lodi, kteroužto poslední přestavbou z 1 1899 valně se rozšířil. Věž jest čtyrboká, hladkých stěn, dělená kordonovou římsou a pokryta komolým jehla- j——| i nem s kopulí. V přízemí portál čtyrrohý s prohnutou 3

I A

v;

římsou, nad ním okno. V patře čtyři okna, široká; na nárožích lišeny, nad ciferníky hodin okapní římsa.

V koutě na jihu i severu přistavěno schodiště. (Obr. 108.)

Loď i kněžiště čtyřboké, kryté valbou taškovou se sanktusem. Kolem oken chambrany. Sakristie na jihu.

LI

wm

Uvnitř presbytář sklenut konchou, triumfální oblouk nový, okrouhlý. Strop lodi plochý. Empora na dvou čtyřhranných sloupech zděných, pod věží, s po-prsnicí zprohýbanou.

Hlavní oltář. Na vrtulových sloupích úseky

kládí, na nich božská trojice, andělé, výše IHS v paprscích.

EÉ

£=--------i’sK

Obr. 108. Luštěnice. Půdorys kostela.

Obraz v rámě pozlaceném: sv. Martin na koni, v obleku šlechtice, jenž plášť trhá pro žebráka v koutě; před koněm zbrojnoši, v pozadí sv. Město. Z 1. 1740.

Tabernakul, černý s bohatým vykládáním perletí. Ve čtyřech rozích sloupky na stylobatech, též vykládané. Na přední straně kalich, na něm hostie, dole andílkové, po stranách květiny. Víko se tří stran šestiúhelníka bohatě vykládané. Z 1. 1699. Svícny (4), cínové, z pol. 18. stol. Dva holé, vykrajované barokně, stvol vroubkovaný; dva vyplněné v polích drobnými rozvilinkami, stvol též vroubkovaný. Nad východy za oltář dva reliquiáře z první pol. 18. stol.

Oltář postranní, na pravé straně: dřevěný, s volutovými okraji. Na oltáři obraz Panny Marie pasovské v rámě pozlaceném barokovém, po stranách andělé ze dřeva řezaní, nahoře hierogram MRA. Všechno z 1. pol. 18. stol. Oltář Madonny býval za sklem.

Oltář levý sv. Jana Nep. téhož typu s obrazem tohoto světce, anděly a nahoře s monogramem JNep.

Kazatelna okrouhlá, dole s kotlem, nahoře ořímsovaná. Dvěma pásky (pilastříky) pokrytými festony rozdělena jest na tři pole, v nichž pozlacené kartuše barokové s řezanými a pozlacenými obrazy svátých tří evangelistů — čtvrtý umístěn na schodišti. Na stříšce vespod holubice, na ní vásy, mezi nimi hlavičky andělů, nejvýše socha sv. Jana Křtitele. Z 1. 1741.

Sochy sv. Václava a sv. Floriána, s hlavního oltáře odneseny do věže (z 1. 1741); obrazy z téže doby (z 1. pol. 18. stol.): sv. Vendelín se stádem ovcí, sv. Martin a sv. Eustach (dvojitý obraz), sv. Christoforos, sv. Barbora zavěšeny na chodbu ve faře.

Monstrance vysoká 0'65 m, široká v záři paprskové 031 m; dole na noze, která jest tvaru elipsovitého, 020 m a 010 m. Noha, stvol pokryty jsou listovím, hlavně akanthem. Lunula v rámci barokovém, ovinutém v zlaté záři paprskovými klasy, vinnou révou, laurovým vínkem a na konci ověšena stuhami. Na okrajích andělé a andílčí hlavy. Pod lunulou sv. Jan Nepomucký, nad Bůh Otec, výše Duch sv. v podobě holubice, nejvýše křížek. Ozdoby ve středu jsou stříbrné, všechno ostatní pozlacené. Z pol. 18. st.

1.    K a li c h nejstarší, stříbrný, vysoký 0'25 m, šir. 0085 m. Noha oblá, okrouhlá, obložená listím, na kupě v kartuších barokních tepané: 1. vinná réva, 2. klasy, 3. květina s plody. Z pol. 18. stol.

2.    Kalich měděný, pozlacený vys. 022 m, šir. 009 m. Noha zprohybaná, dekor listový (z 18. st.).

3 Kalich měděný, pozlacený, vys. 0'25 m, šir. 009 m. Noha obložena listy vejčitými, otočena torem, kupa holá.

4. Novější.

Křtitelnice cínová, vysoká 081 zv, s víkem (0'52) 1’33 m. Stojí na tří nohou, ukončených dole spáry, nahoře hlavami satirů, do nichž jest vložena číše, Tato má podobu veliké hrušky, nahoře vydutá se třemi dívčími hlavičkami, jež drží víko. Na kupě nahoře čte se gotický nápis, písmem ozdobným, ale špatně čitelným, vyrytý; pokračování na dolním okraji, pokažené, z něhož jen málo se uchovalo. Na plášti v pěkném rámečku vyryt jest nápis:

MDLXXXIII • TO • KRZTITELNICZE • KAVPENA • DOLVSSTIENICZ • ZA WA = CZLAWA • HÝSKA GIRA • ZEMANN • WA = CZLAW • STARÝ • RYCHTARZ • KVBA • NO = WAK • BARTONICZ • SAVSED.

Na víku cínovém Ukřižovaný, v ramenech tři světcové (snad svati tři králové).

Zvony. Na kostelní věží visí tři podle sebe:

1. Zvon Václav, vysoký 0‘84 m, průměru 0’95 m. Ucha proplétané kotouče. Pod korunou vlys: výjev betlémský, jenž se opakuje. Na plášti po straně severní nápis:

Haec Campana Facta est Illvstrissimo Doňo Doňo Gotfrído Henrigo Ge

NERALI COMITÉ DE POPENHAYM DO

mino in Kosmonos et Krvlich.

Pod tim:

Sv. Václav

Erb

Sv. Zikmund

16 Papenh. ₂9.

Na druhé straně pod hořejším vlysem Kristus ukřižovaný; pod křížem Matka Boží a sv. Jan evangelista. Dole nápis:

Slyt gest zwon keczti Achwale Panv Bohv wssemohavczymv od Waczla

WA HYTICHA MlESTA MLADÉHO BOLESLAWA

Nákladem wssyobcze Toho czasv Gana Dworzaka Rychtarze Kostelniki Ianem Linhart

TEM A GlRZYKEM KRVPARZEM Z LVSSTENICZ 1629.

2. Zvon »Martin«, prostřední a největší, má výšky 0 94 w, průměru 1T0 m. Pod korunou dvouřádkový nápis:

LÉTA PANIS MDXLVI SLIT ZWON KSCZTI A CH WALS PANV BOHV A WSSY RZISSY 11 (větévka) NEBSSKI SKRZ MISTRA MATI8GS SSPICE W PRAZS NA SSIROKI VLICZI.

Na plášti těsně pod nápisem Ukřižovaný a dvě osoby pod křížem; relief příliš malý v poměru k velikým rozměrům tohoto zvonu; jinak holý.

3. Zvon »Zuzana«. Výška 0’74 m, průměr 0'90 m. Kolem horního kraje ovinut jest páskou, v níž sedm figurek, sedm to hudebníků s nástroji se opakují. Na plášti v tabulce tento nápis: (Obr. 109.)

SlytGesttentoZm^onkectyachwale Pa nv Bohvwsseaohavczvmv kzadvssy—_ OD V/ACZLAW\ZwONARZ£MlESTAnLADE

Obr. 109. Luštěnice. Nápis na zvoně v kostele sv. Martina.

Slyt Gest zwon keczti achwale Pa nv Bvohv Wssemohavczimv oD Wa czlawa Hyticha Zwonarze Miesta Mladého Böleslawa nad Gyzerav To

HO CZIASV GANA DWORZAKA RYCHTARZE KOSTELNIKI JANEM LINHARTEM A GlRZYK EMKRVPARZEM ZADVSSY LVSSTENSKE. 629.

Pod tím opět sedm figurek. Na straně opačné čte se:

Hec Campana Fvsa est Illvstyssi mo Dno : Dno .- Gotefrido Henrico Generali Comité de PoPpenhain Do mino ni Kosmonos et krvlich.

Erb pappenheimský, po jeho stranách dva strážcové, dva světcové: biskup a světec s dlouhou ratolestí 0 25 m velký.

Po jižním okraji šest medailonů s portréty (průměr 08 m).

4. Umíráček v sanktusu. Výška 022 m, průměr 024 m. Kolem korunky nápis: LAVDETVR IESVS CHRISTVS A. 1735. Na plášti umrlčí hlava na kostích (dvakrát), andílčí hlavy.

¹

Dle zpráv Sommerových byly tu tehdy (1834) ještě dva padací mosty.

²

Sedláček, Hrady a zámky, X., klade ji do XV. stol.

³

U Sedláčka jich význam

⁴

V maršálské uniformě. Nohou stojí na hlavě Turka; v pozadí boj s Turky.

SOCHA SV. JANA NEPOMUCKÉHO proti faře, přenesená

sem z bývalého hrádku Sanssouci, pískovcová. Světec vys. 1'90 m stojí na rybě. Na podstavci hranolovém s krycí deskou, vyryt jest nápis:

Velká písmena jsou zlatá.

tV feCIstI reM absConDIte et In sYLVÍs tVÍs :

seD eGo faCÍaM Ín faCIe VnIVersI popVLÍ et In atrKs. 2. reg. 12. c 12.

Ita visum est

lllustrissimo S. R. J. Comiti Domino Tit. Christiano Phillippo Clam de Gallasch etc. etc. lnsigni Cultus Joannei Promotori ut hoc

Religionis in S. Nepomucenum Monimentum e viana Sylva translatum Publicae hic prostet Venerationi 1774.

RENOYATVM 1890.

Na zadní straně 1772.

Lysá nad Labem též Nová Lysá, město.

Fr. Otruba: Paměti města Lysé. Schal 1 er: IV., 23. Sommer. Dr. E. Pazaurek: Graf F. A. Spork als Maecenas der Barokzeit in Böhmen. Sedláček: X., 347. Čechy (Polabí) 234. Pam. XIII., 180. Archiv zem. musea: heslo Lysá. I. K. Rohn: Ecclesiae districtus Neobolesl. (1774).

Lysá v době předhistorické. Město i okolí prozkoumal zvěčnělý ředitel Požarecký, jehož nálezy chovají se dílem v museu zemském, dílem v městském museu lyském. Na samém náměstí našly se kamenné mlaty, přesleny, bronzová jehlice a zlomky nádob; na východním konci Lysé občan tamní p. Páv odevzdal museu z nálezu svého železný meč a šipky; v zahradě p. Šulce u nádraží přišlo se na části nádob a celou nádobu tvaru baňatého. U Byšiček a Semic objeveny zlomky nádob typu hradního, zvláště pak bohatým nalezištěm jest okolí Přerova, na levém břehu labském, již v okresu sousedním.

ZANIKLÉ TVRZE zjištěny u Přerova, Semic, v Ostré a Lysé; tvrz Mydlovary byla oblita labskými rameny. Na někdejší tvrz u Byšiček ukazují názvy »Hrada«, »V hradě« a »V hřadách«; na pravém pak břehu

4-

JO

ř&IS.

.7 ...

íi

Obr. 110. Lysá n. L. Půdorys kostela.

labském, v našem okresu proti Selčankám lid dosud říká »Zadní hřada«, kde archaeolog Požarecký našel bronzové ozdoby, zbytky nádob na kruhu točených. Na západní straně m. Lysé na ostrohu vrchu »Viničky« řečeného, kde dosud se říká »Na červeném hrádku*, stávala tvrz Červený hrádek, kteréžto pojmenování se ještě v 16. věku připomíná. Hradiště toto dosud se zachovalo.

LYSÁ V DOBĚ HISTORICKÉ. Nejstarší zmínku o Lysé činí Palacký 1. 1013; toho roku dal tu uvězniti kníže Oldřich, na tvrzi, bratra svého Jaromíra. Odtud uvádí se Lysá stále jakožto majetek korunní. L. 1291 královna Guta učinila Lysou městečkem, jež mělo svůj kostel, k němuž královna dosadila svého kaplana Štěpána.

Lysá zůstala věnným městem královen českých až do r. 1389; tohoto léta držel Lysou Petr z Vartemberka na Kosti a Benátkách. L. 1413

10

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Ml.-Boleslavský.

připomíná se na Lysé Jan z Hradce, jenž 1. 1450 prodal ji Janovi ze Smiřic. Sňatkem přešla Lysá na Kateřinu z Kolovrat, jež před zámkem při kapli sv. Desideria vystavěla chrám Matky Boží, z něhož pochází nynější zvon Maria s letopočtem 1521. Lysou odkázala bratru svému Zdeňkovi Lvovi z Rožmitálu.

L. 1535 koupil ji dosavadní hejtman na Lysé Jiřík Bachtl z Pantenova, od něhož koupili a 1. 1546 doplatili Lysští »rathouz«, nyní dům čís. 265.

Lyj

'li-'

«*1

/! /

iJí—A

bit

-I

j«

•t

**r

ilfe-Ä

‘V*

m*

®|§|§i

Obr. lil. Lysá n. L. Sochy M. Brauna před kostelem.

L. 1548 koupil ji král Ferdinand. Císař Ferdinand III. odevzdal Lysou Janovi svob. pánu Sporkovi, generálu, za výtečné služby vojenské. V době předbělohorské přiznávala se Lysá k náboženství kališnickému. Čeští Bratří tu měli své stoupence. Za vlády Šporků zotavila se z pohrom války 301eté, ano za Fr. Ant. Sporka, vysoce vzdělaného, vědám a umění nakloněného, stkvěla se mnohými ukázkami uměleckými. Kromě kostela umění milovný hrabě Fr. A. Špork přestavěl zámek v Lysé, vystavěl špitál Karlov a eremitáže v lesích: sv. Václava na rozhraní brandýském, v Čihadle sv. Jeronýma a dále sv. Františka Serafínského; ozdobil je díly uměleckými Braunovými a Brandiovými. L. 1741 zrušeny, kněží-beneficiati převedeni do Lysé, kamž přeneseny i ony věci umělecké.

Po Fr. A. Sporkovi přešla Lysá na jeho dceru Kateřinu, vdanou za Fr. Rud. ze Sweertsu a Reistu, kterýžto rod vymřel 1. 1848.

Lysá utrpěla velikými požáry: 1. 1666, 1682, 1837, 1873. Zvláště zhoubným byl 1. 1666, jenž zničil kostel sv. Jana, školu a radnici.

KOSTEL SV. JANA KŘTITELE, farní, připomíná se jako farní 1. 1291. V době husitské byl ve službách kalicha; po válce třicetileté obnovena fara katolická. Kostel r. 1666 neshořel úplně, nazývá se »pohořalým«, jmenovitě zůstal presbytář; jakž takž opraven, až 1. 1719 položeny základy k novému, nynějšímu kostelu, jehož stavba dokončena 1. 1740, vysvěcen 1. 1741 od biskupa J. Rud. hr. Sporka. Stavbu jeho provedli: Jan Hebek, mistr zednický z Lysé, Jan Kniel, tesař z Nov. Zámků a klempíř Jindřich Syrový z Prahy. Dozor ku stavbě měl měšťan lyský František Kalina. Ze starého přeneseny zvony, křtitelnice, monstrance a j. — ve starém jen někdy bohoslužby se konaly, slul jen kaplí sv. Barbory; 1. 1793 prodán vojenskému aeraru za skladiště, 1. 1879 zbořen. (Dle staré fotografie byl forem barokových s vysokou věží, z osy kostela postavenou.)

Stojí na náměstí na místě povýšeném, při zámeckém parku. Kolem obíhá zeď, dříve hřbitovní, v půdoryse ladně zprohýbaná, prejzy krytá, s pískovcovým soklem a s nárožními sloupky, ořímsovanými, na nichž stojí pískovcové sochy, počtem 13 v nadživotní velikosti (270 m vysoké na podstavci 2 m vys.), díla sochaře Matyáše Brauna z Braunu. (Obr. 110.) Po stranách vrat rozestaveny jsou sochy: anděl strážný a archanděl Gabriel — dále v právo pak sv. Matouš, sv. Marek, sv. Jeroným, sv. Ambrož, sv. František Seraf. a sv. Josef; v levo sv. Jan ev., sv. Lukáš, sv. Řehoř, sv. Augustin a sv. Antonín. (Obr. 111.) Na soklu sv. Antonína zachován jest nápis český, latinský (týž) a německý. Nápis český zní:

S. ANTONI, opata a pauftetonifa iojnafftme abpdjom co naffpma jaftubami nemůžeme geljo oro botoanim obbr^eli a f br^eíHi toiecneíjo @pa feni prgjgxti tnof)Ii ffrjc Strifta JSana rtaffeíjo Amen.

(Otřeno.)

Na druhé straně:

QVOD NOSTRIS ME RITIS NON VALEMVS EIVS PATROCINIO ASSEQVAMVR PER CHRISTVM DOMI NVM NOSTRVM AMEN.

Z náměstí otvírá se železnými vraty, práce tepané, z první pol. 18. stol. Rozdělena jsou na dvě křídla, dvě postranice a nástavec. Plochy členěny jsou přímými lištami, na nichž (ä jour) sekaný pruh ve formě listové s nasazenými rosetami. Kresba jest souměrná: ze svislých příček a spirálek. Pruty (profilu kulatého) roztepány jsou na konci v mask\,

se*

•■'-■i

Ěo

t]

mmi

jKjTy

*%

Í0

ří

'!

[O

Ißf

yňl

r>

fén

r

31 :

ŽN

s.

rN m ■

<1

! CJ

•i

E».

ty

•lži¹

■Hf

Jl’&MrfiSL

<?

fül

«Y

fgptt v ÍRA»*'** -í^*' —^wsjf' tz

Hä

clž

*': Í_

riA

V-,-

*r

-T-v-

Obr. 112. Lysá n. L. Mříž na vratech hřbitovních.

karyatidy, zvířecí hlavy a karrikatury. Nástavec: spirály vyvíjející se z ka-ryatid. Šířka 2 80 m, výška 2'20 m, nástavce 0-75 m. (Obr. 112.)

Na východní stěně stojí dvě pískovcové pyramidy (na kulich) diagonálně postavené. Ve stěnách sev. a západní, obrácených k zámeckému parku, řada slepých arkád s polokruhovými oblouky; v jejich klenácích srdce. Na koncích arkád niky, menšího otvoru.

Kostel jest stavba orientovaná, s věží na východě, barokní. (Obr. 113.)

II

§í

f.Ai

Z...... *    ■ i

a-

-í.

:W

i ml

w.

*■:

Obr. 113. Lysá n. L. Kostel sv. Jana Kř.

Západní průčelí: Ve středu portál pravoúhlý s jednoduchým rámem, nad ním rovná římsa krytá prejzy; výše okno, segmentově sklenuté, s úzkou římsou, nesenou čabrakovými konsolami. Po stranách dvojice plochých pilastrů s hladkými dříky a pseudo-jonskými hlavicemi, jež nesou úseky kládí a vyloženou římsu. Nad ní patro hladké, dělené lisenami s oknem ve středu orámovaným. Rovná římsa s prejzy, nad ní štít hladké

plochy, po stranách pilastry s nástavci volutově zatočenými — navrchu štítek trojúhelníkový. Na nárožích železné urny.

Stěny lodi jsou konkávně prohnuty, hladké, stejně členěny: dole pilastry, v patře lisenami, jako v průčelí západním. Římsa kordonová, mohutná, oblomuje se na rozích a v ústupcích. Hlavice pilastrů bohatší nežli na záp. průčelí, nej bohatší na straně jižní: ve středu abaku mušle, od ní visí guirlandy s třapci, doleji pás stojatých listů. Dvéře se závěsami tepaného železa. Okna sklenuta segmentem s hladkými chambranami. — Portály (severní lichý) podobající se onomu v záp. průčelí. Na ploše lichého severního plastické znaky allianční, korunované, současné.

Sakristie s oratoří byla přistavěna: stavení patrové, hladkých stěn, s pultovou střechou; kolem oken a vchodu prosté chambrany.

Východní průčelí zabráno skoro celé věží. Po stranách věže prosté pilastry, ňa nárožích volutové vyzdívky a železné urny.

Věž: čtyrboká, 55 m vysoká, čtyřpatrová, krytá cibulí, pobitou plechem, s lucernou. Římsa kordonová i okapní zabíhají z budovy hlavní i kolem věže. Na straně jižní a východní v nižších patrech okna malá, čtvercová: ve třetím patře ciferníky k hodinám, orámované štukově; ve čtvrtém okna zaokrouhlená nahoře s plochou chambranou.

Budova kostelní kryta jest valbou břidlicovou, s plechovým sanktusem.

Vnitřek kostela. Presbytář čtyřboký se dvěma okny na jih, v patře se dvěma páry oken. Na severu vchod do sakristie, ploše pískovcově orámován, nad ním lože do oratoře, dřevěná se znakem; vedle okno na schodiště oratoře. — Presbytář jest sklenut dvěma poli křížové klenby bez žeber: širším a užším; sakristie též křížově bez žeber, oratoř jest se stropem plochým. (Obr. 114.)

Loď: čtvercová, krytá kopulí, s otvorem štukově orámovaným. Po stranách podklenuta oblouky, hrany klenby splošeny. Do jižní zdi proražen portál, dole i v patře po páru oken.

Kruchta činí podobný prostor jako kněžiště, ale kratší a o jednom poli s klenbou křížovou. K tomu patří úzounká prostora schodiště valené sklenutá s lunetami. Do kruchty světlo pouštějí dva páry oken se strany a dvě ze západního průčelí. (Obr. 115.)

V koutech vyplněných, mezi okny a na nárožích oblouků, oddělujících kněžiště a kruchtu od lodi, mohutné pilastry, někde sdružené; pseudo-jonské; s mohutným vejcovcem, kandovanou plochou abaku a guirlandy ověšené. Nad nimi kolem veskrze probíhá římsa, mocně vyložená, o hrubých článcích. Dole kolem celé stěny sokl. Polychromie stěn nová. Ve stěnách četné výklenky: za hlavním oltářem, pro pontifikalní křeslo, pod kazatelnou, pro zpovědnice a j.

Kruchta na západě, nesená vzadu valenou klenbou s lunetami nad schody, v předu segmentem sklenutá na přízední pilastry a dva volné sloupy formy toskánské, s dříkem nahoru a dolů zúženým. Balustráda vyložená, zprohýbaná. Ještě před ní vystupuje dřevěná poprsnice, vyzdo-

r.

Kn

dip

'Jř** ■

!.Ml

IP

£>

>pr" v

\$l

i»!'

"X

s&r-:

U:

Jf%í

istm

ÉiS.

•'

w m

JÍ K

SKá 1

ij

*10’

&w'l

AN

5Üitl

m

■SIL«

■»

®B

!#

t^a

&•»«

Kfzt-y-r v

">“0^

Obr. 114. Lysá n. L. Presbytář farního kostela.

bená kartušemi a guirlandami řezanými, prostoupená ve středu menší skříni varhanovou se soškou andílka na kotly tlukoucího. Vzadu varhany o čtyřech větších a čtyřech menších odděleních s řezbou krabatin a soškami andělů hudoucích na rozličné hudební nástroje.

Vnitřní zařízení. Hlavní oltář. Po stranách tabernaklu kaplo-vitého: s hojně vyvinutým římsovím, s pyramidovými reliquiáři, s rakvovou mensou a soškami andělů — dvě brány prosté se sochami sv. Petra a Pavla

v životní velikosti. Za oltářem na stěně rám velmi hmotný, se štítkem segmentovou římsou korunovaným a anděly posetým; na nárožích vásy. Rám nesou andělé v lidské velikosti. Z první pol. 18. stol. Obraz oltářní 5'5 m vysoký: sv. Jan křtí Pána Krista v řece Jordáně v krajině romantické, s městem v pozadí, v oblacích holubice a Bůh otec, obklopeni sborem andělů, Brandluv — částečně přemalován, jmenovitě roucha.

r; ’

■i

H! f í

r-

LI

Hiv‘i

|«s-

bH

Obr. 115. Lysá n. L. Kostel sv. Jana. Pohled na emporu.

Svícny oltářní cínové, lité, s tlačenými ornamenty rostlinnými na noze a s nasazenými hlavičkami andílčími. Z pol. 18. stol.

Oltáře dva v presbytáři, oba stejné: plochy nástěnné s pěkně římsovaným štítkem. Tabernákly nízké, nad nimi obrazy sv. Josefa a Panny Marie, novější, ve starších rocaillových rámech, nesené andílky. Mensy rakvovité. Na pravém oltáři hlavní obraz Piety: Matka Boží drží v klíně zsinalé tělo Kristovo, k němuž se sklánějí dva andělé, i vzhůru vznáší se anděl. — Na levém oltáři srdce Páněs křížem, kolem andělé se sepjatýma rukama a kaditelnicemi. Oba obrazy, hlavně tento poslední, přemalovány. Z první pol. 18. stol.

Před oltáři mřížky, sobě podobné, z první pol. 18. stol. Na pravé: spodní část z tepaných prutů plochých, vybíhající v rostlinné motivy — svrchní: kulaté sloupky, uprostřed baňaté, mezi nimi kytky. — Na levé spodní část z prutů profilu kulatého, roztepaných a zatočených v závity, nahoře jako v právo.

Kazatelna: kní vede s pravé strany visutá gallerie se mříží tepanou (pol. 18. stol.) z prutů plochých, s ornamentem rostlinným, mřížkami a závity. Spodek kazatelny ukončen hroznem, čtýřboký, poprsnice ve svých plochách prohnuta, ořímsovaná, s reliefy čtyř evangelistů. Stříška podobně oblomovaná se soškami andělův a Kristem kříž držícím. První pol. 18. stol.

Dva oltáře v lodi téže nástěnné architektury řezané jako předešlé. Nad tabernáklem levého obraz sv. Jana Nepomuckého nový, výše hlavní obraz sv. Václava: v brnění a s gloriellou kolem hlavy obstoupenou anděly; na pravém sv. Antonín, výše hlavní obraz sv. Jeronýma (2*75 m X 1'62 ní), poustevníka: polonahý čtoucí v knize, jak přijímá poselství anděla — shora znějí trouby. Silně přemalován, jmenovitě šat a anděl. Z poč. 18. stol. Oba tyto obrazy byly do kostela lyského přeneseny z bývalých eremitáží, připisují se Brandlovi.

Lavice v lodi dubové, na postranicích vyřezávané, na poprsnicích pilastry členěné. Z pol. 18. stol. — Na lavicích jsou rozloženy zpěvníky, mezi nimi staré z 1. 1719 »Slavíček rajský ... to jest kancionál« od kněze Jana Jos. Božana, faráře chroustovského, připsané hr. Fr. A. Sporkovi.

Čtyři zpovědnice trojdílné, s monogramy ve štítech nad středem: MARIA, IOSEPH, IHS, ANNA. Pol. 18. stol.

Pontifikální křeslo: v oválové kartuši erb šporkovský; nástavec řezaný, volutový. První polovice 18. stol.

Dvě lavice patronátní pěkně intarsované, z polovice 18. stol.

Dva barokní krucifixy: jeden v životní velikosti, dřevěné, uměle řezané. Z 18. stol.

Obraz v presbytáři, Ukřižovaného Krista, na plátně, velmi slušný, z konce 18. stol.

Křtitelnice cínová 095 m vysoká, podoby obráceného zvonu na třech nohách, ukončených v kopyta; na plášti se dvěma maskami lvů s kruhy v tlamě a se třemi lupeny rocaillovými na obvodě, později přidělanými. Svršek s nohou balustrovou a koulí, do níž zasazen plechový obraz: křest Páně. Ze 17. stol. — nejspíše z 1. 1668, kdy dáno za novou křtitelnici 8 zl. (Účty.)

Monstrance stará, měděná, z konce 17. století: noha elipsová, pokrytá stuhovou dekorací, v níž jsou medaillony: sv. Vít, sv. Jan Nepom., sv. Vojtěch a sv. Václav. Na paprscích nový rámec, zadní jest původní (stříbrný), ozdobený akanthovými listy a prázdnými medaillonky.

Monstrance, empirová z počátku 19. stol.: s klasy, vinnou révou s nasazenými hautreliefy tepanými sv. Vojtěcha, sv. Lidmily a po různě

Nejsvětější Trojice. Na noze tepané obrazy svátých patronů českých: Víta, Václava a Jana Nepomuckého.

V oratoři se chovají: kalich z 1. 1854 s reminiscencemi rokokovými-Druhý kalich, 0’25 m vysoký. Noha a nodus jsou nové, kupa stepaným pláštíkem: na něm stuhové ornamenty, v nich růže a v mezerách hlavy andílků. Z polovice 18. století.

Pacifikál vysoký 0'245 m. Noha čtyřsegmentová s tepanými roz-vilinami a reliefem Pána Krista: nodus hruškovitý. Svršek — kříž starší jeho část’ ze 17. stol., vyhloubený jakoby pro schránku na ostatky; vzadu nasazen krucifix, litý, rázu renaissančního a kolem vyryté motivy větévkové, ze 17. stol. Značka pražská G V, nezřetelná. Druhý pacifikál, rokokový? bez hist. ceny.

Na oratoři jsou dvě kredence dubové z pol. 18. stol ; v sakristii mimo ně kredenc s lištovou dekorací, z počátku 18. stol.

Naproti hlavnímu vchodu epitafium hrab. Jana Sporka z červeného mramoru, vysoké 4'60 m. (Obr. 116.) Uprostřed podélná deska a v ní vysoko tesaný obraz (³/₄ životní velikosti) hr. Šporka v brnění. U nohou rytířská rukavice, v pravici maršálská hůl, v levici helma s chocholem. V pozadí opona. Pod deskou kartuš s maskami, visící guirlandou a nápisem:

Der Hochvnd Wohl-

GEBOHRNE HERR HERR IOHA-

nn des Heyligen Römischen Reichs Graf von Sporck Herr avf Liessa • Konoged Herzman Mies tez Moraschietz • Gradlitz Mal

LESCHOW • HORZENOWES VND Bl G

liz • Der Röm : Kay : May : Kriegsrath General vber Dero Cawagleria vnd Bestelter Obrister zv Ross • Anno

i • 6 ■ 8 • o •

Po stranách na kandovaných konsolách dvojice sloupů s toskánskými dříky a hlavicemi jonisujícími, jež zdobí hlavy andílků. Na stěně mezi sloupy vysoko tesaný feston ovocný (réva a hrušky).

Nad sloupy úseky kládí s hlavami andílků nesoucí římsu, nad těmito úseky oblomenou; ve vlysu draperie. Nad římsou ve středu bohatě tesaný, vysoko plastický znak v orámování vojenských trofejí. Po stranách znaku úseky segmentové římsy, na nichž allegorické sošky.

Zvony visí na vysoké věži v dřevěné stolici.

1. Poledník, Maria, má výšky 0‘27 m, průměru 0 31 m. Ucha pleten-cová. Horní okraj zdobí úzká bordura rozvilinová. Pod ní čte se nápis:

1%

n

X *

m

V.-ř

f. ff

,

WS

.

Ť

m

1

S

A i'\

‘

"

}

i^S_:

%

•■* P -T23

§1

'H

TWĚž

itóŠfc# 4

:;

s&

l ‘v*

r 1

&^Md^Jü

?. .,~^ď- n^K / Slfe.aH ,&

f

v

1

*

MÉ '*

i

- ^IVh

::, !iiix*

ás=*»s§

*3

l

i

,

CWíS? : -

fei*J I

Ü&4

Jr 15

! -

1

*1

jp

fff

;

f j#J£v

j£lifi&

■: T •

*■ ^

r

Dli

1

:;

y

P

K

•Hj

li fÍ:

li

1

Kv

I

I!

:

:

I

M

,

.V

Sřlj--;

I J

üfpfisH* JI

Siltf

~íMBm

I

íj

;

fe

sisHK

:;.

i

til

f;,

l&í

W

1

M&a

■ v

f I-:

REGINA CELÍ LETARE AQVIA QVEM MERVISTI PORTARE. Vlys komponovaný z rozvilin stočených do kruhu, kteréžto lodyhové kruhy jsou svázány; mezi těmito závitky nahoře i dole kvítky. Pod tím 1551.

2. Prostřední, největší zvon, Jan Křtitel, má výšky 102 m (125 m), průměru 1 30 m. Na uchách masky. Hořejší kraj vroubí kvítková, pricqueyovská bordura; pod ní jednořádkový text:

DEO TER OPÍM O MAXIMO GENITRICI DEI MARIAE VIRGINI DIVOQVE IOANNI BAPTISTAE A 1677.

Pod nápisem: sv. Václav, sv. Jan Křtitel a Panna Maria v kapličce. Pod těmito obrazy vlys rozvilinový, pricqueyovský, ověšený festonky.

Na dolejší polovici pláště: a) na str. vých. Ukřižování Páně na podstavci, na němž stojí pod křížem obě Marie; b) na str. severní nápis:

IOANES FRANCISCVS TVNC TEMPORIS CAPITANEVS LISSENSIS;

c) na str. západní: erb šporkovský, po jeho stranách nápis:

CIMBALA QVAE NOBIS RABIDVS DIFFVDERAT IGNIS CVRAVIT FIERI SVMPTIBVS ISTA SVIS IOANNES S. R. I. COMES DE SPORK D. IN LlSSA Konogedt Miestetz Moraschitz GRADLITZ ET MaLESCHOW S: O:

R: M: CONS: BELL: GENERALIS svper Cavaleria et Svpremvs Vnivs Regiminis Eqvitvm

ESI

ď) Na str. polední:

IOANNES

Bolesla

Priqvey Neo viensis Me Fvdit

3. Jan Křtitel, má průměr 0'80 m, výšku 0'57 m. Ucha holá. Kolem hořejšího lemu otočen květinový festen. Na plášti dva vypouklé obrazy: Sv. Jan Křtitel s křížem a ovečkou, pak sv. Petr a Pavel. Podél dolejšího okraje jest nápis:

ECCE AGNVS DEI QVI TOLIT PECATA MVNDI

4. Umíráček, v okně: průměr 0'31 m> výš. 027 m. Ucha holá, hořejší lem pláště zdobí pásek rozvilinový.

ANNA KVHNER 1808.

V    sanktusu zvonek vysoký 0*45 m, (s korunkou) tak i široký. Ucha hladká. U koruny guirlandy vavřínové, přepásané. Na plášti reliefy sv. Václava a sv. Floriána. Na věnci nápis:

V    lucerně dva cymbály, hladké, bez nápisu.

(L. 1667 dle zádušních počtů dáno zvonaři do Ml. Boleslavi [Pric-queyovi] za slévání dvou zvonů 279 zl. a 1. 1668 sléván malý zvon nad kostel za 8 zl.)

Kostelní pečeť z r. 1738.

KLÁŠTER bývalý augustiniánský pod ochranou sv. Jana Nepom,, nyní zrušený, vypínal se na jižní straně zámeckého vrchu; nyní jsou v něm kanceláře a byty panského úřednictva. Starý klášter v Lysé byl 1. 1421 od Husitů zbořen. L. 1713 obnoven jako residence, 1. 1731 potvrzen jako

i--

'Ví

iBsxt. .'•=

mm

mm

Wll

i «=/ i

mm

■i

Obr. 117. Lysá n. L. Bývalý klášter.

klášter augustiniánský, 1. 1739 vystavěn kostel Panny Marie na místě starého téhož jména a na místě kaple sv. Desideria. L. 1813 byl klášter tento zrušen; budova klášterní dostala se v držení vrchnosti, z kostela stala se kontribučenská sýpka. L. 1891 byl kostel zbořen a na jeho místě jest nyní dvůr. (Obr. 117.)

• 7 • 3 • 1.

Východní průčelí kláštera jest jednopatrové se tříosým risalitem, jenž ukončen jest trojstranným štítem; uprostřed socha sv. Mikuláše, na rozích sochy stojících andělů. V postranních křídlech po čtyřech oknech. Stěny hladké, rohy skulacené, okna prostě orámována. Ve střeše sedlové vikýře s okrouhlými otvory, s římsou segmentově prohnutou a postranními pilastry. Vchod s pískovcovou chambranou. Dvéře pobity jsou plechem, na příražnici vyryty listy akanthové a letopočet 1

Přízemí sklenuto bez žeber, jen v jižním křídle, v ostatních niveau dvora dovoluje jen patro první a druhé. Portál dřevěný, dvéře s vyřezávanými ornamenty, nad nimi římsa s kartuší.

Průčelí jižní: risalit tříosý, dvě postranice o třech osách. Nad postranními křídly vikýře s římsami prohnutými. Risalit má v prvním patře v oknech kuté mříže vyložené, římsy rovné s velikými klenáky; ve druhém patře římsy do úhlu lomené a čabrakové ozdoby. Štít trojstranný, prázdný, na nárožích putti, nad středem socha sv. Jana Nepomuckého.

Křídlo západní — hospodářská kůlna.

Průčelí severní utvořeno postranicí křídla východního s vikýřem a římsou lomenou trojstranné a podobným zmodernisováním jako u křídla západního. Mezi nimi přízemní hospodářské stavení s vikýři, prostoupené ve středu věží. Věž je čtyřboká, se vchodem bossažovaným; patro má hrany ubrané, střecha moderní, stanová.

Vnitřek dvora utvořen jest čtyřmi křídly a slouží účelům hospo dářským. Dříve byly sem otevřeny z prvního patra arkády segmentové, jež nyní jsou částečně zazděny, částečně zkráceny.

ZÁMEK stojí na konci města Lysé, na nejvyšším bodě zámeckého vršku, odkud malebný a daleký otevírá se rozhled do roviny labské. Skládá se z budovy hlavní o dvou patrech a dvou křídel: pravého jednopatrového a levého dvoupatrového (na str. západní). Pravé křídlo slulo dříve »loveckým zámkem Rudolfínským* a jest nejstarší částí zámku. Celá budova pochází z konce 16. věku, ale byla od Fr. Ant. hrab. Šporka úplně přestavěna, až na zmíněné pravé křídlo. (Obr. 118.)

Zeď parku stužena jest opěráky hranolovými, na nichž sedí střídavě vása a soška (z doby empirové); zeď jest hladce omítnuta a nahoře všelijak vykrojena.

Průčelí zámku, obrácené k jihu s pohledem do roviny polabské, členěno jest risalitem o čtyřech osách, jen nepatrně z plochy vystupujícím, a postranními částmi o pěti osách. Ke koncům jich víží se krátká křídla, v pravém úhlu. Risalit: v přízemí terasa, nesená pilíři a třemi segmentovými oblouky. Pod ní portály s balustrádou, v rozích zakulacenou, ovály prolomenou. Oběma patry stoupají pilastry s barokně korintskými hlavicemi a hladkými dříky, dělíce jej na střed o dvou a postranice o jedné ose. Okna v prvním patře pravoúhlá, s římsami trojúhelníkovými, ve druhém segmentovými. Nad středem štítek trojúhelníkový, v něm hodiny. Nad celým risalitem attika, po stranách prolomená oválově a ukončená pilířky s vásami. Nad středem attiky nástavec, na něm vása, s níž guirlandy ke koncům splývající drží sedící putti. Stěny postranice hladké, okna v přízemí hladká, v patrech se stejnými římsami jako v risalitě, vikýře nad středy s oválovými otvory, ozdobené mušlí a římsou segmentově pohnutou. Střecha mansardová a břidlicová.

Křídlo na levém konci přistavěné má jednopatrové průčelí k jihu. Jest trojosé, v přízemí má rohy bossažované, mezi okny bossažované pilastry, okna s polokruhovým obloukem; nad kordonovou římsou v patře postaveny čtyři pilastry s pseudokorintskými hlavicemi, s úseky kládí, nesoucí okapní římsu. Okna v patře nahoře v rozích zakulacena, římsa nad středním

trojúhelníková, nad postranními segmentově uprostřed prohnutá. Nad okapní římsou attika, nad středem plná a trojúhelníkovým štítkem ozdobená, nad stranami prolamovaná, s vásami na postranních pilířích. Nad plným středem vyzděn nástavec se dvojznakem korunovaným, z pískovce tesaným, jejž drží dva sedící andílkové. Před toto průčelí vystavěna málo zvýšená terasa s balustrádou kuželkovou z pískovce.

—Z'

___-------

f/m

"4?Ss=a

r-szsx~~

frfšr*

sag»'.-. v •

- -■

■Ml

-^1:

«x

m Tr. ••;

>1 ■ar]

if Isr

m*

:~sí J. «

lili

wmm

f.

/;

7. 1; C fi ' <

Wliíj i! •‘fof .33

K»r ", Tfe »

W&u

W; :

Obr. 118. Lysá n. L. Zámek.

Strana východní přistavěného křídla má okna v patře s římsami trojúhelníkovými a risalit ve středu trojosý, zcela shodný s oním ve hlavním průčelí; jen v nástavci attiky místo znaku jest urna. V patře před středním oknem balkon na třech volutových konsolách, s mříží tepanou, barokního ornamentu; pod tím v přízemí vchod prostý, se 3 schůdky.

Na konci pravém k hlavní budově přiléhá starší, krátké křídlo o dvou osách, jehož okna v přízemí mají nad sebou veliké mušle; jest to zámecká kaple. Odtud v pravém úhlu jde v před (k jihu) dlouhé křídlo hladkých stěn, o 14 osách, v přízemí částečně s lichými arkádami} na konci s velikou branou do parku. Jest to střízlivé stavení, s valbou taškovou.

Severní průčelí zahradní (zadní) shodné úplně s průčelím jižním; jen části postranní mají místo pěti, sedm os okenních, v patře není terasy, a ve štítku hodin. Zděných vikýřů zde není.

Na levém konci fagady vystavěna terasa, s níž vede schodiště, v úhlu lomené, do parku. Terasa zabíhá do 1. patra a zabírá 2 osy okenní; jest zděná (uvnitř s místnostmi ploše krytými) s balustrádou kuželkovou z pískovce, pilířky hranolovými stužená. Jest moderně vypravena.

Postranní průčelí hlavní budovy (na východ) zabírá z větší části kaple, v před vybíhající, patrová. Uzavřena jest v půdorysu obloukem, stěny členěny pilastry s hlavicemi římsovitými; kolem obíhá sokl; mezi patry lišena, svrchu římsa. Okna v přízemí pravoúhlá s plochými nástavci ořímsovanými a s velkými klenáky, v patře polokruhová s chambranami o velkých klenácích a s římsami zprohýbanými. Kryta jest valbou břidlicovou, se sanktusem.

Východní fagada pravého křídla vyvedena ve slohu ranně barokovém. Z původní doby, kdy zámek byl vystavěn, z času Fr. Ant. Šporka. Mezi 14 okny stojí od soklu až do okapní římsy hladké pilastry nesouce na římsovitých hlavicích kládí hladké a římsu oblamovanou. Pří zemí a patro odděluje plochá lišena a výplně; kolem oken chambrany. Valba s vikýři. Na jižním konci brána segmentově sklenutá, barokně bossažovaná, nad ní římsa rovná, a nad ní plastický pískovcový erb šporkovský s korunou z poč. 17. stol. Průjezd sklenut valené s lunetami.

Západní průčelí utvořené postranní fagadou hlavní budovy a západní stranou levého křídla. Výzdoba stěn čtyřosého průčelí hlavní budovy shoduje se s fagadou hlavní (průčelní), jen pilastry jsou zde sdružené a attika nad římsou uprostřed prohnutou jest menší, s vásou ve středu a s putti na koncích. Strana pak levého křídla má tříosý risalit, shodný s jižní stranou tohoto křídla (v nástavci vása místo erbu), okna dole s rovnými římsami, sdružená nahoře s římsami.

Vnitřek. V průčelní straně, v prvním patře, od schodů po straně levé (k východu) veliký, obdélný sál se 6 vchody a okny. Má strop plochý, rákosový, s freskami — biblické a mythologické výjevy — v kasetách orámovaných lištnami s akanthovými listy. Ve středu hostina: MENE THEKEL FARES. (4.) V ostatních výplních:

“V.

5 I

1.    Na voze jedou ženy s ovocem a klasy: po stranách lev, lvice, tigr, levhard — v pozadí park.

2.    Před palácem rozmlouvá dívka s vojínem, v pozadí krajina

s vojskem.

3. Vulkán kuje lebky (brnění), v právo již hotové brnění, v oblacích Zeus a Hera.

5.    Neptun jede na voze, kolem ryby, raci, triloni, v levo loď řecká.

6.    Holofernes a Judit: v právo výjev s hlavou sťatou, v levo tábor a středověké město.

7. Dole ptáci v krajině jakési, nahoře v oblacích ženy, v levo

bůh větrů.

Mramorové krby z červeného mramoru.

Obrazy: 1. pekař, z pol. 18. stol., 2. sv. Rodina, z poč. 19. stol., 3. Tři králové, z pol. 18. stol.

Portréty hraběcí rodiny Šporkovské v nejednom exempláři, zvláště pověstný generál Špork, biskup Spork atd.

Ve druhém patře v týchž místech v průčelí sál obdobný.

Na stropě ve středu oválný obraz v laurovém plastickém věnci, po stranách kasety.

7" "Vl

r\ p

1.    Adam a Eva v ráji v několika episodách: jich zrození, jich život mezi zvířaty a ptáky, zhřešení.

2.    Kronos s hodinami; tanečník s pochodní — na druhé straně žena s pohárem vína. V právo hrad, v levo moře. Dole na zemi zbraně, zabití ptáci, ryby v sítích, ovoce.

3.    Zámek s parkem, v něm hostina, hosté se procházejí.

4.    Hrad, před ním lovci štvou jelena, v levo na loďce jezdí.

5.    Allegorie luny a vinařství s emblemy: dole ovoce, v právo zámek se zahradou a řekou.

6.    Allegorie moudrosti a svobodného zednářství, nesou medaillon s reliefem: zámek, nádvoří zámecké, ovoce, klasy.

7.    Výjev z přístavu, obchod, nakládání zboží.

8.    Stavění věže babylonské (moderní architektura).

9.    Allegorie války — léta.

Stěny jsou pomalovány většinou výjevy vojenskými. Orámování ploch je prosté, sokl z obdélných výplní s laurovými věnci kol oválných medaillonů s portraity, mezi freskami pilastry a supraporty s laurem.

Stěna severní, jejíž dvě třetiny zabírá výjev válečný: válčící strany rozloženy jsou po obou březích řeky Ráby, jízda i pěší v četách, dělostřelectvo táhne proti sobě. Nad obrazem císařský orel s korunou, držící folii, nápis jest již vytřen. V krajině mezi vojsky viděti kostely, města, stany — vesměs v podobě tehdejší (17. věku); nad nimi číslice ukazují na výklad, již ztracený. V třetině zbývající výjev menší: válečná episoda, jízdecký boj, malovaná zručněji jmenovitě v jednotlivostech.

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Ml.-Boleslavský.

Stěna východní. Ve středu nade dveřmi ráin s laurovými věnci, vásy a medaillon. v němž obraz hraběte Sporka, pak v arkádě malovaná knihovna, nad vrcholem plastické kartuše s malovanými erby.

Nad postranními vchody dvě výplně v prostých rámech: 1. Srážka jezdecká a přepadení vesnice. 2. Útok jezdecký v širém poli. (Obr. 119.)

Stěna jižní. V pěti špaletách tyto fresky: 1. Hrabě Spork na koni v brnění ale bez helmy; kůň se vzpíná. 2. Obležení hradu. 3. Obležení hradu: obléhající útočí po mostě, obležení se brání. 4. Půtka jízdy a kopiníků s nepřítelem, v pozadí město. 5. V páté výplni vása na konsole.

Stěna západní. V rámu urna s laurovými věnci, ostatek vyplňuje obraz bitvy: v právo dělostřelba a vozy, ves s kostelem, v levo hrad, v zadu vypálené vesnice; v pozadí ještě spořádané oddíly pěchoty, jež nezasáhly v boj.

Kamna rokoková z druhé polovice 18. stol., hnědě polévaná.

Vedlejší pokoj se stropem malovaným:

1. Lada láká jinocha. 2. Lada sedí u jinocha, jenž odložil kopí. 3. Dívka s okovy, delfín vodu chrlící, v pozadí antické město. 4. Lada chová Mílka, v pozadí jede mladík na voze taženém 4 koni — Mílek po něm střílí.

5. U mrtvého muže v kroji španělském klečí žena v soudobém kroji.

KAPLE. Dvéře do kaple dubové, ebenovým dřevem vykládané (geometrické obrazce). Kolem rám, svrchu římsa. Z pol. 18. stol.

Kaple jest sklenuta valené. Klenba jest dělena pásy, v plochách štukové výplně rokokové z rocaillových mřížkových motivů. Kolem římsa vyložená, nesená na stěnách dvojicemi pilastrů plochých s hlavicemi pseudo-korintskými, s hlavou andílka a nad tím úseky kládí. Okna polokruhově překlenutá, ploše vyšpaletovaná, v oknech moderní sklenomalby.

Oltář. Architektura tabernaklu kapiovitého: běžný barok z pol. 18. stol., po stranách brány s kartušemi v nadpražích a s vásami. V zadu na stěně andělé, již nesou obraz v oválném rámě s krásným nástavcem mřížkovitým, akanty zdobeným. Obraz jest na plátně malován: svati Tři králové klekají před Madonnou; v zadu jejich průvod, vojáci, velbloudi. Zadní partie jsou temným koloritem vyjádřeny, více světla mají hlavní osoby: sv. Tři králové a Madonna. Obraz nepochybně P. Brandlův.

Obrazy: Obraz sv. Jeronýma, silně přemalován, z počátku 18. stol., přičítá se P. Brandlovi. Svatí mučedníci, Sedm světců, oba z téže doby.

E

P

;M }

4 -«* y *ys

' i

Nk ' A\ky

.

i

••

,4

ttv

■y

'

*

i.

!

řP

ni

\ '^iv.

M

W IIP

sr* &

siiM,

** v?, / *

a

í^SSKffl

ia

iV

íi

'í

Ti

,; ií

3Jj|

'3

yw //z

“ ' y>

,•> ’*'. * ^ - % ? ;

*

‘-4    -1 A

&■?’■ "„-/■■ >■' =<y. ■ ■ ■- ■ .

PÍ

; '•

L

! r

:' i£t

y?n

■V//;

i./ y:

ÜB

m/.

rs

. r

, JK-’“

-:?

zsr

?

*1

■

\

F rí:£

* í * /

dg?

II

•ý

»

Ba

í.

áf ář*.

»

7^-í ' Í

fy-

íý

v

SP

Obr. 119. Lysá n. L. Fresko v zámku: Bitva u sv. Gottharda.

■«.v#    ¥

•*B?.33í .Mt

* _ ’

J2&    #J^®b

••:>-»'«. v

'"W

-

¥•»

f#

v 4 '-á

1$ yfeyO y> «*

Kyy" š

sr⁰®

l;SS

iti

■ ^

i ^

šai

lip;

¹

ps

yy a

aüfc

Nejvzácnější historická památka v kapli jest obraz sv. Jana Nep., jejž koupil baron Leitenberger od Mnsgre K. Jaeniga; o něm v »Albu svatojanském¹, jež vydali Dr. Podlaha a Sittler, na str. 11. - 12. jest poznamenáno, že byl malován dle světce samého. Obraz náležel kdysi K. Ški'etovi, později byl majetkem rodiny Ledvinků z Adlerfelsu v Mostu.¹) Ve starém traktu v prvním patře síň s architektonicky řešenou přepážkou, z mramoru; sloupy korintské nesou kládí a úseky říms segmentových, diagonálně postavených; kládí se prohýbá nad středem polokruhově. Římsa a vlys obíhají kolem. Schodiště prostá.

Trakt přistavěný na západě má přízemí sklenutá plackami na toskánských pilířích, schodiště dvoudílné v pravém úhlu lomené, zábradlí prolamovaná, na nárožích putti s emblémy a košíky, v nichž ovoce a květiny. Na stropě freska zcela přemalovaná: kolem sloupořadí na sloupech jónských s balustrádou; otevřeným prostorem viděti na nebe, kde v oblacích sídlí bohové antičtí, nejvýše Zeus a Hera. V prvním patře jsou stropy rovné. K zámku přiléhá na zad PARK francouzský, na východě terasovitě

založený.

Z umělé cesty stoupá se po třech schodištích na plochu travou porostlou. Na nárožních pilířích pískovcová allegorická putti: 1. s rybou, s rýčem, vásou, s ohněm, měchem a ptákem; 2. slunce, půlměsíc, socha Adonisa, Diany . . .; 3. putti s rohem hojnosti a úlem, se lvem a rohem hojnosti, s velbloudem, putti s rohem, stojící na hlavě ryby. — Proti schodištím sochy: 1. Neptuna, 2. muže s orlem, 3. dvě sedící lvice. Mezi schodišti čtyři roční časy: dívka s květinami (jaro), s klasy, s hrozny, muž v kožichu, vedle něhož anděl s uhlím v hrnci.

Opodál v koutě jz. náhrobek Sporkův z červeného mramoru svrchu kartuš, s okraji zohýbanými. Nápis shodný s oním na náhrobku v kostele, liší se zakončením

So Gestorben Den 6. Avgvsti Anno 1679.

was Ich gewesen bin Dem Der todt Eind Ende Bitt Leser das es Gott Zvr Sehlen Heil Mir Wende

Dole v oválovém věnci laurovém erb Sporkův.

Vedle tohoto náhrobek podobný s erbem v kartuši, z červeného mramoru, nápis vytřelý.

U cesty parkem napříč dolů běžící stojí 12 allegorických soch, 12 to měsíců, na podstavcích, jež obsahují některé chvalořeči, na př.: září představuje lovec se psem, nápis pak vychvaluje užitečnost lovu; leden

zobrazen mužem s uhlím, únor ženou s koláči a vínem, březen — martius vojákem (obr. 120.), duben zahradnicí, květen ženou s kvočnou, červen pastýřem, červenec ženou s máselnicí, srpen s klasy, říjen vinařem, listopad mužem s kancem a prosinec mužem v kožiše. Všechny tyto sochy v zámeckém parku přičítají se M. Braunovi.

'?v*.    * r

' -jb.' '

% \ M

"v

li

g V ‘-• ■ ' ■■a

Obr. 120. Lysá n. L. Braunova socha v zámeckém parku: Martius.

RADNICE se střízlivou hladkou fagadou, s podloubím, na šest pilířů křížově bez žeber sklenutým. Přízemí radnice klenuto valené s lunetami, z 18. stol.

Na radnici umístěno jest MĚSTSKÉ MUSEUM, jež obsahuje památky hlavně místní. Z jeho sbírek pro soupis se zamlouvají: 1. Pečetidlo cechovní, okrouhlé, 0 038 m v průměru, bronzové, s erbem, se šesti emblemy cechovními a opisem:

PECZET POCZTI • CZECH • TRVRZ : ZAMZ : RVCZ : A : SELA : W MIESTIE NOWE LISÍ.

P : P : RZ : HRNCZIRSKE HO • M : LISSI.

Z první polovice 18. stol.

Obr. 121. Lysá n. L. Městské museum. Pečeť.

Na pásce svrchu:

Anno 1717 a GN

Držadlo pevné.

2. Pečetidlo cechovní, mosazné, okrouhlé, v průměru 0035 m. Uprostřed Adam a Eva pod stromem. Opis:

KM

3. Pečetidlo cechovní, mosazné, okrouhlé, v průměru 0⁻044 m. Svrchu koruna, emblemy společných řemesel, opis:

P : STRIDNI CECH W MNESTE LISÍ.

Na svrchní straně:

Anno 1717 a

GN

KM

(Obr. 121.)

Držadlo pevné.

Dva kachle z 15. stol., jeden z 18. věku.

Zbraně, závěsy, přítuhy barokní, tepané; dvířka z barokní skříně.

*1

0)

Obr. 122.—123. Lysá n. L. Městské museum. Ze sbírky praehistorické.

Z národopisné sbírky: džbánky, sklenice z 1. 1813, barokní kropenka. Obrazy: 1. krajina přímořská (z 18. stol.); 2. fotografické pohledy a rytiny z Lysé, jmenovitě z r. 1712; 3. sv. Prokop (18. stol.) ; 4. sv. Rodina; 5. Fr. Ant. hrabě Spork (z počátku 18. stol.); 6. sv. Lidmila;

7. jakýsi světec; 8. císař Josef II.; 9. hostina (z první pol. 18. stol.); 10/ sv. Jiří, z 18. stol. — Soška sv. Antonína, barokní. Předhistorické vykopaniny. (Obr. 122. a 123.)

SOCHA SV. FRANTIŠKA V Lázeňské ulici, z pískovce pěkně modelovaná, skoro v životní velikosti. U nohou hlava andílci. Rameno lucerny současné, z 18. věku, z plechu vytepávané s barokním ornamentem.

SOCHA SV. FLORIÁNA u zámku, 4 m vysoká, pískovcová, barokní, na podstavci s římsou a festony ověšeném. Z druhé pol. 18. stol.

SOCHA SV. JANA NEPOM. U zámku z první pol. 18. stol. Na prostém podstavci, skoro v životní velikosti

DUM C. 265. má taškovou mansardu, pěkný vikýř se štukem a římsou. Z první pol. 18. stol.

HOSTINEC »U NÁDRAŽÍ«. V nadpraží ze štukoví mušle a letopočet 1808. Střecha mansardová, šindelová

EREMITÁŽ SV. VÁCLAVA, v lese, na rozhraní panství lyského a brandýského.*)

Po obou stranách kaple, částečně dosud zachované, stáli dva andělé nesoucí lampy s věčným světlem. Vedle kaple byl stan poustevníků, před kaplí budova, v níž dole byl byt pro beneficiáta, nahoře pokoje hraběcí. Nedaleko stála věž s větrným mlýnem; kolem prostírala se zahrada s vodotrysky a 14 sochami Braunovými.

Ze všeho zbyla jen kaplička, čtyřboká; průčelí její jest otevřeno výklenkem polokruhovým, orámovaným lištami; ve cviklech štukové listy akanthové. Po stranách výklenku dva pilastry s pseudokorintskými hlavicemi; nad nimi úseky kládí s vlysem, v němž akantny, výše římsa a tympanon se segmentovou římsou, na ní moderní křížek. Na stranách kaple podobné pilastry jako v průčelí.

Ve výklenku z pískovce tesaný relief v rámu ozdobeném styliso-vanými akanthy: sv. Václav drží se kruhu ve vratech, klesá ze zadu probodnut zbrojnošem v plášti vlajícím. Nahoře v oblacích anděl a hlavy andílčí. Začátek 18. stol.

Před kaplí na hranolových podstavcích sochy andělů (celek asi 5 m vys.), stojící, v podobě mladíků nesoucích svítilny a na nich lidské lebky.

KARLOV — bývalý špitál z první pol. 18. sto!., nyní hospodářská stavení. Původní stavba zmodernisována, klenby sneseny. Na střední z nich, konírně, zachováno několik plochých pilastrů a uprostřed portál s pískovcovým orámováním a římsou ve středu prohnutou.

viz

Lysá Stará

Stará Lysá.

Mal kov.

Vaněk 115, Sedláček X., 387.

Zašlý HRAD v okolí strenickém naproti Čejkám, po němž nezachovalo se ani hradiště, ba ani jméno, ježto lid jej zkomoleně jmenuje

*) Eremitáž a kaple v Bon Repos, mezi Lysou a N. Benátkami, nyní majetek benátecký, viz titul Bon Repos.

Moukov. A právě toto jméno mě uvedlo na jeho stopu, tím více, že se tam přicházelo na základy ZDÍ, střepy, kamení. A v okolí strenickém Malkov býti musil. (Výsledek tento uveřejnil jsem v Památkách ve článku o zašlých osadách v Boleslavště.) HRAD tento stál na ostrožně proti Čejkám, mezi údolím potoka strenického a roklí do tohoto údolí od severu běžící: prof. Sedláček v Hradech a zámcích nakreslil půdorys tohoto hradiště.

L. 1354 připomínají se Jindřich a Arnošt z Málková. V 16. stol. drželi »pustý« Malkov Klusákové z Kostelce a na Horkách. L. 1599 připomíná se naposledy »pustý« hrad Malkov, potom zašel úplně.

Matrovice,

ves vých. od Března se dvorem poplužním, při němž někdy TVRZ stávala; na ní seděli Matrovcové z Matrovic; mimo Matrovice připomínají se listinně též Matrovičky.

¹

O předmětu tomto pojednávají: Pubička: Chron. Gesch. Böhmens III., 130; Jar. Schallen Beschreibung Prags I., 116; Dr. G. Pazaurek: Carl Skřeta (1889) 48 a Vlast XII., 1896, 385-6.

Mečeříž.

Na západní straně osady hledá se HRADIŠTĚ, kde se říká »Na hrádku«. Mečeříž bývala městečkem; z té doby prý pocházejí názvy: Na rynku, Za vály, U šibenice.

■t

Obr. 124. Mečeříž. Kostel sv. Kříže. Pohled od severovýchodu.

KOSTEL NALEZENÍ SV. KŘÍŽE jest filiální; fara v Dol. Slivně. Ve 14. stol. býval farním. L. 1363 plebán mečeřížský uvedl faráře do

Ti

■M,

^ÍÉí

//

v/'\'

1*1

í(1

T-W'

> /;

llÉ

vVv^J

íiiiílillJ

#•

í#

Obr. 125. Mečeříž. Kostel sv. Kříže. Konsoly v kněžišti.

Slivna. Farním zůstával ještě před válkami husitskými: 1. 1406 kn. Petr, řečený Klečka, směnil Mečeříž (Tadra V., 59).

mi

•".«I*.

JI

I

: "ť^5-

re: jp

rL

xgp.

■>*

: Má

ié ¹ W-

Obr. 126. Mečeříž. Kostel sv. Kříže. Oltář.

L. 1620 po bitvě na Bílé Hoře vytloukli a vypálili Mečeříž Poláci, zvonice shořela a zvony se rozlily. L. 1650 připomíná se jako filiální, jejž spravovali farářové v Předměřicích; poněvadž Předměřice byly daleko

a přes vodu, Jizeru, byla Mečeříž 1. 1786 připojena jako filiální k Dol. Slivnu.

Kostel jest stavba gotická, ze 14. štol., orientovaná. K němu druží se na západě předsíňka barokní, užší a nižší; do ní vede jediný vchod čtyřboký, se segmentovým okénkem nízkým ; na severu nízká, čtyrboká, sakristie bez venkovských dveří. V rohu severozáp. jediný

i*.

■á

Wr    •

ay

é. ■ J^m'

ji

";yi''

al

..

, i    ř

-L.

pi

■im'-

§fs«

mm

Obr. 127. Mečeříž. Zvonice.

opěrák, nízký, massivný, krytý prejzy. Nad střechou sank tu s plechem pobitý; v něm zvonek. (Obr. 124.)

Presbytář uvnitř stejně široký s lodí, uvnitř však jest zšíří 4• 10 m, loď 6 m. Sklenut jest křížově, bez žeber; v závěrce svorník okrouhlý se značkami. Zebra sbíhala na konsoly (4): za oltářem v právo kotoučová se značkami, v levo stlačený válec s podloženým kuželem dolů obráceným; konsoly u triumfálního oblouku: pravá schází, levá maska s čepicí. (Obr. 125.) Okno jedno zmodernisované, s hlubokými špaletami; za oltářem okno goticky mírně lomené, s ostěním pískovcovým a špaletami.

Sanktuarium po straně evangelia jest goticky lomeno a profilováno oblounem; výšky má 078 m, šířky 0'39 m. V právo čtyřboký výklenek, vysoký 0'15 m, šir. 0*13 m.

Dvéře do sakristie polokruhové s ostěním pískovcovým, na hranách sříznutým. Klenba sakristie valená, barokní.

Vítězný oblouk lomený, hrany sříznuté, mnohem nižší nežli presbytář a loď: výška jeho 362 m, výška lodi 510 m\ nejširší světlost oblouku 2’94 m.

Loď kryta plochým stropem, osvětlena okny moderními: dvěma v jižní stěně, jedním v severní.

Kruchta dřevěná v rozích podložená, rovná, varhany chudičké. Předsíň sklenuta křížově.

Hlavní oltář sešlý; čtyři oblé sloupy s korintskými hlavicemi nesou kládí lomené a na něm římsu uvnitř prohnutou. Hlavní obraz: sv. Helena. V nástavci obraz vytřený, po jehož stranách sloupky vrtulové nesou kládí. Po stranách hořejšího voluty, po stranách dolejšího obrazu řezba akan-thových rozvilin. Nad východem za oltář sochy sv. Václava a sv. Vojtěcha (ř). Z konce 17. stol. (Obr. 126.) Na tabernaklu dva svícny cínové, 0‘21 m vysoké, na noze trojstranné; uprostřed stran srdce a letopočet 1690, nahoře andílkové, po stranách rozviliny oválně do vnitř se zatáčející. Ostatní svícny (dole 3 —|— 3) vysoké 0’50 m, cínové, barokové, téhož stáří.

Kazatelna vetchá, chudá: dělená pilastříky na čtyři pole, do nichž jsou namalovány obrazy čtyř církevních spisovatelů. Konec 17. stol.

V sakristii: 1. M i s s a 1 e romano-bohemicum, Pragae, Typis archiepis. seminarii in Aula regia per Guilimum Knauf a. MDCXC.; 2. Rituale z 1. 1713: v Praze in Aula regia u Mat. Högera.

ZVONICE stojí od kostelíka 15 kroků vzdálená v jihozápadním koutě hřbitova. Dole jest kamenná, výše dřevěná, šindelem kryta. (Obr. 127.) V ní visí dva velké zvony, menší v jižní stěně.

1. Ucha: masky, jež dolů přecházejí v dlouhý list. Podél koruny ovinut jest pás rozvilinový se satyry; pod ním listy akanthové, dolů obrácené. Pod tím na plášti nápis:

Vrozeny a Stateczny Rytirz Pan Ian Geller z Rozvth alv GMC Radda Ahey

TMAN PANSTWI BRANDEG SKEHO BENACKEHO PRZE ROWSKEHO ALISSKEHO KONSSELVW W TE OBCE MECZERZY ZSKE ZWOLENYCH OD WRCHNOSTI

CZYSARZSKE LÉTA . 1.621 SLIT

Medaillony.

Gest Od waczlawa Zwonarze mies ta Mladého Bolesla • wa Nad gizerav.

Na protější straně v kartuši nápis:

Letha od Narozeni božího i . 6.2 . o miesy

CE WPOCZTV GEDENASTEHO LISTOPADY DNE SEDVMNASTEHO POLACY MECZERZIZ WYPALI LI GI ZEBRAWSSI WPOPEL POLOŽILI KOSTELSHO RZAL A ZWONOWE SE SLILI HODINY S WEZMI WN ic obrátili Tez MNOHÉ SAVSEDY ZMORDOWA li Diwky zeny násilím snížili Ta bvd k pomst ie Bohv Porvožena Krziwda chvdym lidem v CZINIENA A ZAS S POMOCZY BOZI A LIDSKÁ V Ti TO ZWONOWE WYZDWIZENY GSAV PRO WZDELA NI CZTI A CHWALI BOZI GlCH HLASY CYRKĚW BOZI SEMNOZi Nákladem tv lidu pobožného welkim

TEHOZ ZADVSSI CHVDEHO ZA SPRAWI YOACHYMA PRAŠ

okehoMatege Král a michaloveho Wawry tez wa

CZLAWA SOGOWSKEHO BARTON SSALACZ BENESS Z MA LEHO SLIWENKA NA PAMATKV WIECZNAV WSSEHO TOHO.

V rámečku v rozích a uprostřed delších stran masky.

Na straně půlnoční relief svátého Jiří na koni, jak potírá draka; v oválovém rámci. Výška reliefu 0T8 m.

Na straně opačné, polední, relief: v oválovém rámci císařský orel s nápisem kolem na okraji: RUDOLPHVS II D . G . IMPE : SE : AVGVSTVS GE • HVNGA : BOH • REX • 1695.

Na dolejším okraji zasazeno pět medaillonů. ‘Výška 0'97 m, průměr 1*30 m.

2. Ucha s ozdobou závitkovou s kvítky. Kolem koruny ovinut pásek sestavený z figurek, sedmi hudebníků, kterýžto článek se sedmkrát opakuje. Vlys tento ověšen jest listy akanthovými, dolů obrácenými.

Na plášti:

Vrozeny a stateczni Rityrz Pan Yan CELLER z HROZYNTALV J : M : C : RADDA A HEITMAN pANSTWY BRANDEYSKEHO

Benátského Przerowskeho Alyskeho

Pod tím erb Cellerův (jako na větším zvonu), po stranách biskup s berlou a knihou a světec s palmou a světokoulí v pravici. Výška těchto reliefů 0'21 m. Pět medaillonů na dolním okraji.

Na straně protivné, západní, pod hořejším vlysem na plášti v rámečku s maskami v rozích a uprostřed hořejší strany nápis:

ABY ZWVKEM ZWONV TOHOTO WlERNYM KR ZESTIANVM ZCHVZE GlCH SPOLECZNIE KSLO

wv Bozymu A chwaleny Gmena geho Swa teho Známost se Vwozowalo Tez po Potr

ZEBVA Kv POCZTIWOSTY OBCZE MlESTE MíE

czerzizye Toho cziasv Yachyma Praskeho Matieg Král adama strachweho tez Wac

ZLAWA SOGOWSKEHO BARTOŇ SSALACX BENE33 Z MALEHO‘SLYWENKA Na PAMATKV W1ECZNAV WSS ECH KONSSELVW TEZ OBCZE ZWOLENYCH ODWRCH NOSTY CZYSARSKE SLYT GEST OD WACZLAWA ZWONA

rze Miesta mladého Boleslawa Nadgyxerav Let

HA 1 . 6.22.

(Medaillony na dolním okraji.)

Průměr 1T3 m, výška 0 85 m.

3. Nejmenší zvon visí v okně zvonice na straně k obci obrácené. Jeho

F • K • W YSLISS PANE BOŽE .PROSBY LIDV TWEHO 1551.

výška 0'39 w, průměr 0‘43 m. Kolem korunky ovinut jest pásek rozvili-nový, a pod ním na plášti čte se nápis: Přelit od d erý Karla Bellmanna Anny v Praze 1871; na protější straně převzat — dle zprávy pamětníků — ze staršího zvonu, nápis:

4. V sanktusu zvonek vysoký 022 m, v průměru 0'26 m. Bez ozdoby a bez nápisu. Nahoře ozdoben jest dvěma vypouklými kroužky, dole čtyřmi.

Michalovice.

Schaller IV. 81. Heber I. 35, Sedláček X. 212. Vaněk 134. Pam. Arch. XIII.

178. Společnost přátel starož. II. 1890. Čechy 212. J. Lehner, Dějiny umění Čes.

Ve stráni za kostelem zbytky předhistorických staveb, kde se i nádobka našla. U sv. Donáta praehist. pohřebiště.

HRAD Michalovice, nyní zříceniny, byl vystavěn v druhé polovici 13. století; s ním zároveň kostel na protější stráni; Schaller zná určitý rok: 1256! Za pánů z Michalovic byl sídelním hradem, kteří z piety k němu a svým předkům ho neopustili, ani když lepší sídlo na zámku Mladého Boleslava od koruny získali. Když 1. 1468 vymřeli, nový rod panský, Tovačovští z Cimburka, trvale na Boleslavi, prostrannější a pohodlnější, se

usadili, čehož následek byl, že hrad Michalovice pustl a 1. 1513 již jako pustý se nazývá. Že by 1. 1425 od husitů byl rozbořen a pak od Václava z Michalovic znova byl vystavěn, odporuje zprávám věrohodnějším. (Obr. 128.)

Zříceniny tyto, v nejbližším okolí města Ml. Boleslavě, vypínají se na ostrohu mezi Jizerou a debří. Přístup vede od západu přes dvojí příkop: první do předhradí, druhý hluboký, vyzděný do hradu. Zdivo skládá se z tesaného kamene a pískovcových kvádrů. Nejvíce zachována zřícenina na straně jižní, obrácená ke kostelu a Ml. Boleslavi. Z původního hradu zachovaly se ohrady a za nimi kusy zdi z paláce s okny úplnými nebo částečnými, s pískovcovým obložením. V rozích pilíře. Na

%■

..................." “•

tm

••i

Aff;

Éi

7;

i:

Obr. 128. Michalovice. Zříceniny hradu.

vrcholi věž, hláska, kulatá, s mohutným zdivém a zbytky cimbuří. Sesouvajíc se opřela se o nižší stavivo a nakloněná v úhlu po věky odporuje živlům; podle jisté podoby nazývá se Putnou.

KOSTEL SV. MICHALA archanděla, filiální, fara v Bukovně. Stojí na příkré stráni nad Jizerou proti zříceninám hradu Michalovického, od něhož oddělen jest hlubokou debří; za ním k západu stávala dřevěná zvonice při přestavbě nynějšího zámečku sbořená, pak bývalá fara, nyní sídlo vrchnostenské, vzadu dvůr poplužní s úpravou 18. století.

Kostelík připomíná se jako farní 1. 1358, zasvěcený tehdy sv. Matěji, apoštolu Páně; 1. 1359 jmenuje se altarista při oltáři sv. Michala. V době husitské fara zašla a Michalovice připojeny duchovní správou k Mladé Boleslavi; boleslavský děkan Havel Terrigena obnovil faru v Michalovicích a propůjčil ji synu svému kn. Janovi Plánickému, jenž zemřel 1. 1627. Volfg. Adam hrabě Pappenheim (1632—47) obnoviti tu chtěl faru katolickou, jež 1. 1761 obnovena a 1. 1768 byla přenesena do Kosmonos.

JA

lit

Hfl?

i hSk

|v

reif

* ..

ip

Obr. 129. Michalovice. Kostel sv. Michala. Řez podélný.

Nejstarší součásti kostela jsou románské (okna v absidě, rozměry a tvar jmenovitě presbytáře), přestavován byl ve slohu gotickém (klenba presbytáře, portály lodní, výklenky, opěráky), restaurován v době barokní (17. stol.: sakristie, přístavky, zbarokisovaná okna, strop . . ), naposledy opravován a doplňován 1. 1893 dle návrhu inž. Láblera prací stavitele Jos. Kulhavého (okna přeměněna v románská, postavena nová věž románská a na ní zavěšeny zvony).

Rada Ad. Pečenka a Monsgn. Lehner srovnali kostel v Michalovicích s kaplí ve Vinci, 1¹/₂ h. vzdálené, a shledali, že článkování románského okna v M. shoduje se s oním v oknech ve Vinci a ten kus římsy v choru zazděný nikde jinde v Cechách se nevyskytuje než nad obloučkovým pod-římsím kaple vinecké. Domnívají se, že kostel michalovický a kapli ve Vinci budoval týž stavitel. Gotické přístavby, které asi byly vykonány po nějaké katastrofě požární, klade Pečenka do 14. století.

Stojí na hřbitově, zdí obehnaném, obrácen k východu, orientován. Vystavěn jest z lomového kamene a tesaného pískovce, pravidelně vrstvě-

:.«fe

f£f

II

p--'

lit

i£iiiiyiiniiiBV^^«inpinirnmimgiiniiniiniiifliiHHi^si

íp

HJTFi

PF~

JjT

IPia

lil

; jhi »]jj|¹!¹

¹íMm

io₅oiaj4ss?s9iOin

It,..T.i..I i i i i i i i i i i

Obr. 129^4. Michalovice. Kostel sv. Michala. Pohled podélný.

ného, s kvádříky 0'30—0 35 m vysokými. Kolem budovy obíhá sokl 0 70 m vysoký, na vrchu sešikmený. (Obr. 129., 129 A., 130.)

Kněž iště zbudované na pravidelném čtverci, jehož strana měří 4.70 m, opřeno jest v rozích dvěma opěracími pilíři 0'83 m širokými, s ústupkem a kosinou. Na pravém v pískovcovém kameni spatřuje se plastická ozdoba, odvozená prostupem čtyř kruhů. Okno v závěrné stěně vysoké 1'50 m a široké 0'20 m ve světlosti (se špaletami 2'25—1'00 m) polokruhem překlenuté; ostění vně i uvnitř jest profilováno dvěma ústupky se šikmou plochou, po stranách žlábkovanou, mezi nimi obloun; dole drápkovitý ná-rožník. Podobně profilované okno objeveno při poslední restauraci ve zdi k sakristii; dle tohoto vzorku bylo transformováno i okno v jižní straně zdi, barokní a všechna tři okna v lodi- (Obr. 131.)

Sakristie barokní, obdélná, jest kryta plochým stropem.

Loď obdélná s plochým stropem se třemi okny. K ní druží se zvenčí po jižním boku přístavek čtverstranný, s gotickým portálem, předělaným; na jeho dveřích gotický zámek se závěsy.

Střecha, tašková valba; štít na východě původní, západní nový. Věž románská i schodiště v ní nové; pod ní druhý vchod.

Vnitřek kněžiště sklenut křížově. (Obr. 132.) Hranolová žebra se skosenými hranami, svorník s vytesanou dvojnásobnou růžicí. V koutech byla

10 501 Z 3    <156    7    59    10

liiiilniil

_4.....

>9»!,-----

T.......T

h ?>■

— oVC

FTT--

-    • ‘t?'- ....    £x*->7    .....

íW //

IV

Obr. 130. Michalovice. Půdorys kostela sv. Michala.

žebra zachycena ve výši 2⁻22 m příporami, jež mají sokl polygonový, attickou patku, dřík válcový a hlavice s polygonovou deskou krycí, ovitou v levém koutě (v závěru) třemi trsy listů, v právo třemi květy stilisovaných javorů; v koutech u triumfálního oblouku jsou hlavice hladké, kužel dolů obrácený, s pláštěm dovnitř prohnutým. (Obr. 133.)

V jižní zdi presbytáře výklenek 0'30 m vysoký, nahoře gotickým trojlistem ukončený.

Vedle zazděn sedilní výklenek, z něhož vyčnívá římsa M3 m dlouhá, 024 m široká; pod ní řada arkád trojlistových, pod ní obloun. (Obr. 134.)

Triumfální oblouk gotický, lomený, stlačený,

Obr. 131. Michalovice. Kostel sv. Michala. Původní okno v kněžišti.

1T4 m silný. Dva oblé polosloupy na válcovité patce a s hlavicemi, jež zdobeny jsou stilisovanými listy, nesou hranolový prut 0‘30 m široký.

Loď podélná má délky 11'20 m, šířky 7'30 m, výšky 5'30^ (jako kněžiště), kryta jest plochým stropem; na západě přepažena dřevěnou kruchtou na sloupích. V severní straně lodi výklenek L22 m vysoký, 0'90 m široký, gotickým trojlistem se nahoře ukončující; na jeho straně válcovitý obloun. U levého oltáře výklenek hrotitý, 0*30 m vysoký, s hranami skosenými.

12

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Ml .-Boleslavský.

ilSy I

fitf

i?'

*•

li*

|v \

I, '

Obr. 132. Michalovice. Kostel sv. Michala. Pohled do kněžiště.

Oltář vyřezávaný se sochou sv. Michala archanděla, novější. Nábytek nový, moderně gotický. Ve výklenku nahoře jmenovaném socha Madonny, na půlměsíci, 085 m vysoká, slušná barokní řezba. Krucifix dřevěný barokní. Dva též barokní svícny, dřevěné, 1’30 m vysoké. Obraz sv. Jana Nepom. z r. 1851.

Mi

ull

Obr. 133. Michalovice. Kostel sv. Michala. Hlavice v kněžišti.

Obr. 134. Michalovice. Kostel sv. Michala. Římsa sedilního výklenku.

V sakristii tři posvátné knihy: nejstarší s titulem: MISSTE — IN AGENDA — DEFVNCTORVM, jež byla vytištěna v Augspurce: AVGVSThE VINDELICORVM Typis Joannis Michaelis Labhart . . ANNO MDCCXLII.

Mg

:i

j.

Lil

WMi

SiSlI,

A:

Pa

wÁ

WmlBm,

WĚ3WA

asi

BII fa

3i;

LIL

T/²³

Obr. 135. Michalovice. Bývalá zvonice u kostela.

Na hřbitově pískovcový kříž z r. 1795; druhý podobný bez letopočtu; pak empirová deska náhrobní z r. 1826.

Zvony bývaly po léta zavěšeny ve dřevěné ZVONICI blíže kostela, (obr. 135.) nedávno pak byly přeneseny na nově při kostelíku vystavěnou věž novorománskou, do prostoru stísněného pro tři zvony.

12*

IMg mm mm    hi° wu ti tomaig mva donu i wm manu? iioft a iussot smttM trnřo uuou 01t

gmotuwutty usy 0mg innupfi matftiauss fnn umass grog /udwh víujiip inass

Obr. 136. Michalovice. Kostel sv. Michala. Nápis na zvoně č. 1.

180

1. Největší vys. 080 m, průměr 105 m. Ucha: dva tory spletené. Kolem hlavy nápis dvouřádkový gotickou minuskulí: x kfa hojilo ftsicijljo pkfyskfjo xxv kECjh; a kdjroak panu bníju tj mtk ntafcjE bop; a íussism sraaípm knk jmou bk = lan ob misra fomassE rolifrnnkrpcpjJJc Euraan-btjEltskniE marek maffjanss tjan Inhass síprjp sropsbhp pBitmE tnass x

Na plášti reliefy: sv. Václav 0T2 m vys., Madonna 016 m vys. Na hlavě letopočet 1831. (Obr. 136.)

vH

2.    Zvon »Marie« vys. 0‘C2 m, v průměru 0 80 m. Ucha s torem, kolem koruny dvouřádkový opis: LETHA PAJ/ÍIE MDLX TĚMTO Z - OVÍ SLIT GEST KE CZTII A KCHVALE PAT/IV — BOVHV WSSEMOHVCZYMV A WSSEM SWATYM OD PETRA W BOLESLAWI. Pod nápisem ověšeno 14 listů vinné révy, na plášti relief Madonny, ostatně hladký.

3.    Pricqueyův zvon ze starého přelitý, 0'51 m průměru, 0'66 m vysoký. Ucha s maskami. Mezi dvěma páskami květinovými nápis:

TENTO ZWON PRZELIT A OBNOWEN GEST KESCZTI A CHWALE P: BOHA WSSM LETHA — Kw PANIE • 1694.

Pod tím střídavě list akanthový a andílci hlavinky. Na plášti reliefy sv. Václava, Madonny, Michala archanděla a znak zvonařův.

Obr. 137. Michalovice. Socha sv. Donáta.

4.    Nejmenší vys. 033 m, šir. 0’46 m. Ucha hladká. Kolem koruny ovocné guirlandy; na plášti reliefy: Madonny potírající hada a s obloukem hvězd, sv. Jana Nepom., allianční erb dvojitý, korunovaný, v kartuši, sv. Vojtěch, sv. Šebestián (?), archanděl Michal. Při dolejším okraji nápis: MARIA ANNA GRÄFIN VON HERZAN VON HARRAS GEBOHRNE FREYN VON PVTZ VON ADLER-STVRN ANNO 1740.

SOCHA SV. DONÁTA U silnice k Bukovnu, 4 m vysoká, pískovcová ; slušný barok. Podstavec dvojitý, světec modlící se, s berlou. Na přední straně allianční erb v korunované kartuši, s nápisem vytřelým:

Heiliger

DONATE • bitte für uns.

V zadu:

Zur Ehre des h. Donat hat geftiftet laffen ANNA

NEPOMVCENA Gräfin Von Bol . . Gebohrene Gräfin Von MARTINITZ herfcherin der herr; schafft — Kofmonos Im Jahre 1780. (Obr. 137.)

Před panským dvorem BOŽÍ MUKA, kamenná, čtyřhranná, s výklenky, v nichž jsou namalovány (primitivně) sv. Anna, sv. Jan Nepom., sv. Josef a Madonna. Z 18. stol.

PODLÁŽKY, pod zříceninami hradu Michalovického na poli v rokli ukrytá vesnička s kapličkou sv. Jana Nepomuckého z 18. stol.

Milovice (ve starých pamětích též Mile vice). Otruba, Lysá 262. — Kudrnáčův Adresář 89.

Na TVRZI Milovicích seděl léta 1399 Holomek a syn jeho Jan. L. 1454 připadly Smiřickým, 1. 1509 Jaroslav Smiřický ze Smiřic prodal Milovice Bedřichovi z Donína, jenž připojil je k Benátkám. Tvrz připomíná se zde ještě 1. 1599. Nynější DVŮR úpravou svou upomíná na 18. stol. Uprostřed dvora stojí

SOCHA SV. FRANTIŠKA XAVERSKÉHO, vysoká 3-30 m.

Na cihlové podezdívce stojí podstavec, na něm hranolový Stylobat, deska,

pak socha světce v rouše mnišském, s rukama sepiatýma. Po straně má kříž, při něm dítě. Z pískovce, natřený bílou barvou; pochází z téže doby jako sv. Antonín na návsi.

SOCHA SV. ANTONÍNA PAD., vysoká 2 83 m. Na dvojnásobném podstavci hranolový Stylobat, pak deska a na ní socha. Sv. Antonín v rouše mnišském drží v rukou Ježíška; u jeho nohou dítko v obláčcích. Na stylo-batu letopočet '1738.

Mladá.

Sommer II, 72. — Otruba F., »Paměti m. Lysé a okolí«.

Jméno Mladá odvozuje se od Mladý, dcery Boleslava I. Léta 1341 připomíná se v lese Lipenském — srovnej blízký Lipník. Po věky patřila ku zboží Lyskému, až 1. 1509 Jaroslav ze Smiřic prodal Mladou Bedřichovi, purkr. z Donína, na N. Benátkách.

182

KOSTEL SV. KATEŘINY. L. 1358 kněz Ondřej resignoval na faru v Mladé, tehdy byl kostel farním. V době kališnické 1. 1552 koupen

sem nový zvon! Po katolické reformaci církevní správu v něm vykonávali mnichové kláštera v Nových Benátkách, 1. 1787 arcibiskup Ant. Petr Příchov-ský, pán na Benátkách, zřídil zde lokalit 1. 1855 stala se farou.

í,/.

Obr. 138. Mladá. Pohled na kostel a školu.

Í!

gg

t.

Nynější kostel vystavěn na počátku 18. stol. Jest orientován, bez věže, zvony visí v dřevěné zvonici uprostřed vesnice a hřbitova. (Obr. 138.)

Průčelí: mezi pilastry okno jako v lodi. S nárožními pilastry uzavírají plochu ustupující, v ní po jedné nice. Společně nesou římsu profilovanou, vyloženou, krytou prejzy. Na ní attika, plná, přikrytá římsou téhož tvaru, s nástavci po stranách, v jich rozích koule. Na vrchu místo štítku střecha šindelová, skosená, v akroterii železný kříž.

K průčelí druží se předsíňka, čtyřboká, sklenutá křížově ; v ní jediný vchod do kostela.

Presbytář zavřen jest pěti stranami prav. osmiúhelníka, v nich okna: dvě krajní a v lodi široká, segmentem zaklenutá, všechna polychromo-vaná prací Jana Kryšpína v Praze. Na ní sanktus dřevěný. Na severní straně sakristie, nízká, čtyřboká, se zvláštním vchodem dřevěného ostění a dvěma okny čtvercovými, též dřevem orámovanými. Presbytář i sakristie sklenuty jsou křížově, bez žeber. Vítězný oblouk nižší, segmentový.

a i Ur

rli

=1

t;

mi

Loď širší nežli presbytář, 17'50X8'90^; stěny omítnuty, lišenou ve středu rozděleny na plochy čtvercové, v nichž po oknu, tudíž celkem čtyři. Kryt plochý. Okapní římsa profilovaná.

Empor a spočívá na dvou dřevěných sloupech. Poprsnice rovná, plná; na její vnější ploše sloupková balustráda. Z druhé poloviny 18. stol.

Hlavní oltář. Tumbu zdobí pozlacená řezba v rámci: božská rodina. (Obr. 139.) Z téže doby jako kostel. Dva sloupy oblé a dva vrtulové nesou úseky kládí, na němž sedí andílkové. Obraz sv. Kateřiny Alexandrijské, malován Scheiwelem\ po stranách sochy sv. Augustina (se srdcem)

■#

Wa

Obr. 139. Mladá. Kostel sv. Kateřiny. Relief na tumbě oltářní.

a sv. Jeronýma (s poustevnickou holí). V nástavci sv. Jan Křtitel na poušti. Po stranách oltáře akanthová řezba, zlacená. Z té doby jako kostel.

Oltář v lodi při zdi v právo na ploše dřevěné. Vrtulové sloupy korintského řádu nesou kládí, na něm andělé. Obraz Panny Marie Vítězné (Spomocnice) nad oblaky, kteréž nesou andělé; v rámu nahoře erb arcibiskupa Příchovského. Po stranách sochy sv. Jáchyma a sv. Anny. V nástavci koruna ve svatozáři, v ní andělé. (Poč 18. stol.)

a sv.

Oltář v levo, též na dřevě, sloupy vrtulové, kládí — obraz sv. Jana Nepomuckého, maloval Weise, malíř pražský, 1. 1861. Po stranách sochy sv. Notburgy a sv. Kláry. V nástavci oko boží, po stranách sv. Václav Lidmila. (Poč. 18. stol.)

Zpovědnice v presbytáři, s obrazem sv. Jana Nep., jak zpovídá královnu Žofii; z druhé pol. 18. stol. Z téže doby dřevěné zábradlí, sloupkové. Raménko do sakristie, železné.

Kazatelna s prohýbanými římskami nahoře i dole řečniště, rozdělena pilastříky na tři pole: v prvním relief sv. Ambrože, ve druhém

184

sv. Řehoře a sv. Augustina, ve třetím sv. Jeronýma. Všechny reliefy v rámcích barokních, řezaných, zlacených. Nad řečništěm strop, plochý,

římsový, s kartuší v předu. Na stříšce sv. Fran-—~    g|_    |] tišek Xaver v rouše mnišském. Z počátku

18. stol.

Proti kazatelně, kde bývá postranní oltář, ukřižovaný Kristus, z 18. stol.

Lavice: na každé straně po osmi, bohatě a hluboce řezané, s obsahem rozvilinovým. Po-přednice jinak řezané (sloupkově), v nich opatská mitra a pod ní v erbu písmena M • R a gotická lilie. Pocházejí z kláštera zderazského. Z poč. 18. stol.

363

Křtitelnice kamenná: na podstavci osmihranném sloup hranolový, osmistěn. Kupa polygonální, dole ohnutá, nahoře členěná žláb-kem a římskou. V ní mísa cínová s poklicí cínovou, mající vrytý znak Prahy, písmena M B a dole letopočet 1786. Víko okrouhlé, na něm veliký list akanthový a na sloupci křest Páně. Výška i s víkem 1'60^. Z téže doby jako kostel. (Obr. 140.)

Obr. 140. Mladá. Kostel sv. Kateřiny. Křtitelnice.

Zvony. V koutě hřbitova zvonice, dřevěná, čtyřboká, z prken sroubená, se čtyřmi okny při zvonech, zavíranými okenicemi. Šindelová střecha. V ní visí dva zvony:

1.    Ucha rýhovaná. Pod korunkou festony, na plášti reliefy sv. Josefa a sir. Floriána. Dolejší okraj ovinut páskem akanthů, nad nimiž se čte: ANNA KVHNER 1804. Výška 050 m průměr 0‘65 m.

2.    Ucha kroužkovaná. Na plášti nahoře

dvouřádková legenda: (Obr. 141.)

L¹¹ ^mo^ATl TEBE BVDV BQZIf._UyY ----tczyri Bl/DV G/v\Evav T\)(ZEMV t^ÄW'IEKY wiEKV^

7^<^alTadoB

Obr. 141. Mladá. Kostel sv. Kateřiny. Nápis na zvoně.

Výška 0'57 m} průměr 0*77 m. 3. Zvonek v sanktuse novější.

*

«

f-

'/*$H

H’J'V) Jft» ^ # >A »X

fL#?

v'

'S

JJPf

7

5*

Qttßöa, Ofclejfati».

I 6‘jcra.

?

rf/'b'

5

0

io

r

•» ■2Eal3-*“,f

6 /3 •»«»«■«■ *3lat&~.

J '*0oQ"y    \ Tf/Votj « ■w>„uy

^Jor+nv V 4Zl(cvc V) iutw íC/W-ívWltuj,'

■r-},r«a    * iw.    ■    ”

ď    V» H ijrj-O««-

It-'S). IjdWfP /i-JT il^Lum. "Sip\>T"ß-

ir ^ o^.'f (6 fyriina. ^#3Anjk l~Z 'lhá.na

i5

1 fí fy#K)li Jik^ntC* IM iJÍfá/Jtvv*

,V qj^^'eC'..

JS^-.

'iU;

4-

jfeL ^

15m äs aa

-P

Ífc/W

G

i, f " A <■

r'

iv

n ui® yJIO

i

V

Bffl

rlpl

a

^ ono

p

a a

M

23

['k’AW^^L

[qih

gaonl

W\

“^hílw-bF^E.í; ■»

w-

0*0

p»®yS£j

a DWJj

o a

1(0

10 B 01~

-Z_'

ijA

.;/

fsmm

SU?!

!.'•

mwtf

mW

áS

S

.

^ -

-r: —

V* iS

m

>■

i5i

ď

éá

iS!

=3

m<

\yd

^ -

.1

m<-£

a

itf

»3

> 51

m<

!Ü

r-j    ,—    „

1L

t

mna

\ ,

'•WM

-s ~

»pfc

■i

MV «WTOg

DB)|fa a Ji

-:

«u

H 10 » • •

-2.

la» HP

Ofl'(jr\*

»3U<*

“ ( T

IkA

|l!

i»,

£i

-O 1

yp

f.

rj

. .

ul

V

\ V\\>w

i\

|Tq

Um

>3.

I

°M'M

[bbJIP

IC

Lti-

~

'■ ,«iit

— TB—

m^l -

if\ »

Tt

>

6

ry

Ů

PT

■

|^ »*

£8

"ol

Hü

#

foTT

.»K

*'5^T

r

u

%

Ik^i

vao>

SS|

k

feýv

[00

2. rivX'M »r^

ff

L.-

*» c⁸^-

E

M

QUO

é

w

^sj^iT..:- P -V -v¹ .jXTíw:

■

Lt^ví.íS

|TB •*

nn₍

jjl

P9

Sj)&A|

m

"M

[i0|

tvj

v\w

• =Lx

i)"/n i n

⁼⁼g3Ü

n p

S3

«•

k, tsa-

^síikv-

IM»

'•77^

-'Tfi

-V1 1 I v

i • ',

o

w-

[nn>

nat

I¹

•“>

4»

3

mm

BÄ

I V

r^z;

ft

ä

(ST

| n Djj}.

K'

[m]

■äTK^.'¹

SK/i

umv.*

ZÄ

l^'

•f •• •'

'' ’/

M,l,-4ti3^

llr-

zW

r*r

Žtbr

w

0

■

PJ

//^i

-rsrTv;

s

DO

SF⁷!

lil

fei

»KZÜI

5^-

P/74

^53

m

Obr. 142. Mladá Boleslav. Kresba Jana Willenberga z r. 1602.

(Z publikace Dra A. Podlahy a Dra J. Zahradníka: J. Willenberga Pohledy.)

■

i

•:

gjí

.

l

Mladá Boleslav.

M. Jiřík Kezelius Bydžovský: Kronika mladoboleslavská, P. Fr. Novotný: Kronika Mladoboleslavská 1822, Schaler IV. 12, Sommer II., Iserbote, Boleslavan 1861, Jizeran, Mladoboleslavan, Mladoboleslavské Listy (všechny ročníky). Památky II. 268, lil. 241. 1871. 553, XIII. 177, XIV. 507. .. XV. XVI. XVII. XVIII. Sedláček X. 30, Čechy XII, Pamětní list Boleslavská 1881.

Pod zámkem našly se parohy, kosti; pod schody podstupenskými keltský býček; v zahradě Flaklově popelnice, bronzová jehlice a mince cis. Diokletiana; v Radouči kulturní jámy; na Chlumě, jenž vévodí krajině boleslavské, »švédské šance«, kde se nacházejí kamenné i hliněné nálezy, popel, kosti, . . staré hradiště. Dr. Píč, Pam. Arch. XIV. 351.

— -■ v;-    _

jim

. - i/

BOLESLAV MLADÁ, královské město, původně slulo Boleslav Mladý, teprve od 100 let B. Mladá;¹) v latině Boleslavia Juvenis, Junior, později od časů českobratrských Neo-boleslavia; německy Jungbunzel, od 100 let Jungbunzlau. Nese jméno svého zakladatele Boleslava II., Mladého, původce hradu knížecího, pod nímž vznikly první začátky města: Podhraďa Podolec; zde byly umístěny i dvůr knížecí, knížecí pivovar, zde záhy vznikl i farní kostel sv. Víta.

Obr. 143. Mladá Boleslav. Pohled na město z r. 1666. Rytinka na okraji mapy Sandrartovy

Hrad knížecí, královský, byl sídlem knížecích úřadů, veřejné správy, středisko všeho Pojizeří, proto Podhradí rychle se zmáhalo, přibývalo domů i nahoře na prostoře před hradem, jež od nepaměti slula »hrobie«, takže 1. 1334 Ješek z Michalovic, tehdejší pán na Ml. Boleslavi, vysadil je právem nymburským a propůjčil mu některé výsady živnostenské. Tehdy rozmnožen klášter františkánský a zajisté fara nahoru byla přenesena ke kostelu sv. Jana Křt., jenž patřil kněžím řádu svatojanského, jako kostel sv. Víta; v tu dobu (ve 14. věku) dovoleno Starému městu hradbami a branami se zavříti. Znak svůj, českého lva, jednoocasého v modrém poli, obdrželo město Boleslav již od Přemyslovců,

Za válek husitských přidala se Boleslav k radikální straně kališnické, ačkoli vrchnost jejich michalovická byla katolickou, proto Boleslavští dali výhost všem katolickým kněžím a všechny tři boleslavské kláštery pobořili. Při takovém smýšlení připravena zde půda jednotě Českých Bratří, kterou do Boleslavi uvedli páni Tovačovští z Cimburka (kolem 1. 1500), a jim zde klášter zpustlý odevzdali; odtud Boleslav stala se bratrským Římem. Za pánů z Krajku vystavěli si nebo vrchnost jejich vystavěla dům bratrský, při menším sboru, velký sbor, špitál, školu. Bývalé předměstí

fí

fT

■ fc;' ?$?r

i ||

f li

í Si

gSfc

;#'r

íř

II

$g

li

ÉJfe

5?

?=*

ft

tf

Obr. 144. Mladá Boleslav. Požár r. 1761. (Obraz na plátně v městském museu.)

tf

ir

Í5?

ST&-

r-s

tí

5Í'

-a

hí*? im. p

5„S,s

’=¥

lf

||

?řít:

.    '.Ti-'

í?

;§■

5f

r-H

p=

i>

fe

r-

* XJ

li

11 fjř

'd

i I»

'; h

pH

t -i

*má, Um

i,'«#' ■•

|gy

fi

3£Z

SfeS

wmMI

■

IfísS-

■4.

»4

1

i

M

;

s '#i$

' ^Hj

:•» V'

' «T

sm

mP

"

■

'éSjtSB^Í0-

Ä.--V'

JBň&

*:

&

í?&

í

v í

*

|

,«_. S®

ii

&

Pgäp3

v:

■

ú£~ *:>-7é''

:74

?7

*;;

B

i

'i

i

í

&

I

mmm

lí

1/ ’.«**

StsS

;

í/

:M

■ ‘saw-x

»i

Blií

':fgt^nř£££g

ü^

i?' ;t§R

"K

TM#

*v

r

I®

'***m^r-

•ijrgSI

-"» £"■'•■ Iš:

j$$Í£Í

Iffl

y

Ä

«»

ipi<#-41

ii

ftf • & 4’|4' . f 5

llil^PIfcw

Ä:f«Wjfe Mí,

«KjS

Í-Ki

ffl

wFf^. :r

m

MfPÍS

■sám

Obr. 145. Miadá Boleslav. Pohledy na město z počátku XIX. století. A Strana západní. B Strana východní.

188 za hradbami městskými vzrostlo tak, že milostí krále Ferdinanda I. povýšeno za město »Nové město* 1. 1528, aby smělo se též hradbami obe-hnati — což se nestalo, až za války třicetileté: ulice z města vedoucí šranky se uzavřely.

L. 1595 Ml. Boleslav se skoupila z poddanosti, 1. 1600 stala se městem královským.

Za války třicetileté utrpěla peněžitými pokutami, rekvisicemi a vypálením od císařského vojska (1631), zvláště od Švédů. Za válek pruských

'1

II

•'--v.

“l

■»

Hl

•ri Äfr-L^a?

■•'i E [iq fc i i

ňťSUi m.h:::,. ,

'MjjMmmi"jkěěm

rp

H»

,-|S

-HM

la

<Vt?

■*T:_

feE

ťás

Obr 146. Mladá Boleslav. Domy v Pražské bráně.

byla nepřítelem navštívena 1. 1742, 1744, 1757. — Zvláště zhoubně působily veliké požáry 1. 1595, 1. 1692, 1710, 1761, 1779 a 1859.

Pohled na město, nejstarší, poskytují rytinka z Paprockého Diadochu a Wil-lenbergova perokresba z I. 1602; obě kresleny jsou s Dubců, od jihovýchodu, a spatřují se v nich všechny čelnější budovy, z domů soukromých jen zadní strana, ve zdi městské. (Obr. 142.) (Jiné pohledy viz na obr. 143 , 144. a 145. A, B.)

Staré město bylo tehdy hrazeno; na třech stranách hradbou byla staveni soukromá a zámek, mezi nimi rozpoznávají se hradby s rondely. Vlastní opevnění objímalo Staré město na straně severní: hradby, dvojité, šly z nynější ulice Železné, podél masných krámů a synagogy do ulice Bělské; mezi nimi otvíral se příkop, v němž byly krámy soukenické a provaznické. Brány byly tři; jimi vedly tři hlavní silnice z města; zachovaly se zbytky jen z brány pražské. (Obr. 146.) Byla úzké, čtyřhranné stavení, v ní byly sklep, komora a tři světnice nad sebou. Opravena byla 1. 1651, při té příležitosti vymalován na ní boleslavský lev. O málo níže, kde se končí ulice, byla druhá brána, slula též svatovítská, zámecká. Mezi oběma bylo pět domů. Brána klášterská

't

rrsssEL^sssaaesEasasga&

ran

mm

•r

Hü

Mm

J!

wSfismM

ZZ&* ŤJ*    s-i

7«

štítu kollátorova.

"**Ä

•i;,    J

—jmň

*V * ' 1

$r,±£3rr Z? ' “•

Í WÍMĚSi

MBsESgp^

Sv. Zikmund.

i.-.

■ri

WP^'

pa

na dolením okraji.

MOTIVY

ZVONOVÝCH VLYSŮ.

:iŮlf

■•gt

i

• "AI

mwfr:™

li

z.

'tS

ttpxna TO ar fKtalřofeČcwS? ercfa 6raanc?vřunw%írce EHöjrto arTDQífřVc^Sreraít^ I3to<t nfbo^aua?aňa9a3tí nt?a řoammtfyntewrsS i*t'    ematruboTBtencSřTOT?

i?cj»tiT9VřfobtpTar' * .

,4;'i.

f-íĚw

n iig#i

Igfer--jgP$ yžiafau 37.,

JKKKmf&stíO»»

"■i

!»ř i

í; *

WSĚm~

JseinmtelfroTOž^t^ něůWSIll

Zvon Václava zvonaře v Dobrovici z 1. 1587.

„ 'i:

Eá

srn

il

*5

i lliä

.v-; •

/TVJí vT^

pí

Medaillony

Strážcové

•:

äbei.&xSa£:

áLk

SÉt

■ 10FŘ

rif

> í >1

'TiJI

jg

Sv. Václav.

Obr. 147. Mladá Boleslav. VÝZDOBA ZVONŮ MLADOBOLESLAVSKÝCH ZVONAŘÚ

DOBY KALIŠNICKÉ

V BŘEZNĚ, DOBROVICI, KRNSKU, LUŠTĚNICÍCH, MEČEŘÍŽI ATD.

: r

\

v

v. •

\

i

i. -.".r -

i

í

byla též dvojí, mezi oběma byl most přes příkop, jejž dosud lze s parkánů viděti. Třetí a nejdůležitější byla svatojanská, novoměstská: byly to tři brány: první u domu č. 48. — druhá mezi domy č. 44.-45. a třetí na konci u domu č. 46. Mezi nimi byl most, na němž v 18. stol. spatřují se kříž a sv. Jan Nep. Ve všech branách byly příbytky pro branného i jiné světničky, které se najímaly; uvnitř bran byly šranky. Fortny byly dvě: za děkanským kostelem dvojnásobná (pro pěší a povozy) a u templu, kterou se scházelo k vodě, k lázni; tato byla I. 1677. zazděna.

Soukromé domy na náměstí i v ulicích byly patrové se štíty po většině barokovými, na Willenbergově pohledu i s gotickými. V nich umístěny jsou odznaky domovní: na domě nyní č. 86. černý orel, nač. 105. zlatá labuť, č. 17. šedý dvouramenný kříž, č. 21. pět ran Pána Krista, č. 27. červený rak, č. 31. kohout, č. 32. zlatý čáp; na Novém městě na domě č. 13. 14., kde bývala soukromá škola, nade dveřmi zlatý nápis:

& Dant & mus^e — | — Honores & An. i650

V patře byly obývací světnice (»seknice«), dole místnosti pro řemeslo, krám, venku loubí, do zadu vedla dlouhá, úzká a nízká chodba na dvůr. Za ním druhé, nižší stavení, již v hradbě městské. Odtud sestupovalo se na parkány se zahrádkou nebo s rámy.

Tyto domy byly dle kroniky Kezeliovy nenákladné, ale k živnostem příhodné. Z řemesel zvláště kov zdělávající byla četná: nejvíce v ulici »Železné« a na Novém městě; z kovolitců prosluli boleslavští zvonaři, jichž umělecké výtvary posud hlaholí daleko a široko po vlastech našich. Polním hospodářstvím zabývali se i řemeslníci; hospodářská stavení rozkládala se za Novým městem; ze 16. stol. jmenují se četné chmelnice, šafranice, vinice na všech stráních a na návrší, které dosud sluje Na vinicích, kde terasy dosud se zachovaly. Obec městská měla tři poplužní dvory. K účelům řemeslným bylo v městě několik kalů, jinak ulice byly již v 16. st. dlážděny.

Slavnou pamět si zachovali boleslavští impressorové, hlavně bratrští a zvonaři, konváři z doby kališnické i pobělohorské; o nich uveřejnil jsem rozpravy v Arch. Pam.

Umění knihtiskařské hned v prvních počátcích vštípil do půdy boleslavské M. Mik. Klaudyamis, fysik boleslavský, aby jím sloužil bratrské Jednotě. Vzdělal se v Norimberce, kde vydal první své práce; v Boleslavi zarazil knihtiskárnu 1. 1518; po něm vedl ji bratr Jiřík Štyrsa, od 1. 1523 na Podolci, po r. 1525 v domě na Kar-meli, nyní č. 77.-II; od 1. 1532 do 1536 Jindřich Šturm — všickni z bratrské Jednoty. L. 1544 obnovil ji Václav jinak Vaněk Oustský ale jen na krátký čas do I. 1547. Z této bratrské impressí vyšlé prvotisky jsou rozptýleny po Evropě. Knihotisk v Boleslavi obnoven v 18. stol.

Zvonařské umění přinesl do Boleslavě Petr zvonař jinak Žák, z Hradce Králové, odtud Petr z Hradce slově, 1. 1548. Dům měl za kostelem, zvonárnu na Ptáku. Po něm přejal ji Jakub Mělnický (1588), syn Bartoloměje konváře na Mělníce. Kolem 1. 1574 přešel do Boleslavi Ondřej z Nového města Pražského, jenž držel dům v »městě* nyní č. 104. Od něho přejal ji Václav sklenář, jmenem Hytych, jenž uměním tímto sloužil až do 1. 1631. (Obr. 147.)

Po válce třicetileté přistěhoval se do Boleslavi z Klatov Jan Pricquey, Francouz; dům měl v městě nyní č. 90., zvonárnu v zámku (f 1697). První zvony slil s bratrem svým klatovským, po něm převzal dílnu syn Mikuláš, a všechny formy, jenž jak otec jeho i polním hospodářstvím se zabýval; poslední jeho zvony nesou letopočet 1750.

Pricqueyové sdědili sice dobrou pověst boleslavského zvonařství, ale jejich zvonařské výkony jsou úplně nové, od starých zvonařů boleslavských úplně odchylné. (Obr. 148.) (Viz Pam. arch. XVI., 169 sq.)

O;

(jjgsj

m

1

m

se

“Ti

m

šSÉsá

v-

,-vTi

v’ ' -U ' .

fe

N

MOTIVY ZVONOVÝCH VLYSŮ.

.

& - , •“    4

f •#*...    4.

IAĚh

-

' >

' *

Sö . , ,

__    , '■■*'t ~    / '    1 7^/r\r ,

: ■ IY

m

V

■

IEI32SIS

"

%

:V

r, •

£r

•1 &

1. ;

p^M

j- ú

l'**ťí<£

-57

I

f

■'i®

<■,

■ .-^

• lú^W^F' i

~ :;iY'

■ sw3

'#jjt

"Y^lt f <

f

Ř

\^. X;

"    % ••...• • «i

' - •■:*•£ ■-,.-••! v4

*

■-

V..

m

W ■ •/

'!

r

:

ZVON V PLÁŽÍCH Z R. 1736.

LÉTA PAN1E TITO ZWONOWE SLITI GSAV, KE CTI K CHWALE PANV BOHV A KV POCT

ftidefe první.

IWOSTI NANEBEWZETI BLAHO SLAWENE PANNE MARIGI NÁKLADEM CHVDEHO ZADVSSI

1655

i

&

m§

BiSSiÍs|§t

Obr. 148. Mladá Boleslav. Výzdoba zvonů Pricqueyových z let 1660—1750 v Ml. Boleslavi, Sejcíně, Bukovně, Nových Benátkách, Lysé n. L. atd.

DĚKANSKÝ KOSTEL PANNY MARIE NANEBEVZATÉ.²)

Podle Hájkovy kroniky byl vystavěn od knížete Boleslava II. současně s hradem, také ze dřeva. M. Jiřík Kezelius vypravuje, že ještě 1. 1590 se zachoval a byl obnoven, aby byl zřetelnější, nápis na jednom pilíři: Jelenek 1. 1200. Farním kostelem nebyl, proto se o něm nečiní zmínka v knihách konfirm.; nejspíše přízní královských úředníků na zámku boleslavském — Boleslav byla tehdy statkem korunním — stal se sídlem arci-jáhnů boleslavských, z nichž jmenují se 1. 1373 Mistr Bartoloměj, 1. 1380, 81 . . . arcijáhen Václav z Radče. Ve válkách husitských zašel arcidiakonát, zašla i farní komenda johanitská u sv. Jana, a v témže století vystavěn pak nový farní kostel nynější, ovšem že kališnický. Zbudován péčí měšťanstva, bez vrchnosti (michalovické), jež byla katolická, jak to hlásají cechovní emblemy na pilířích, postaven byl na konci města, při hradbách, na opačné straně zámku. Kališnický jeho původ hlásají i jeho kalichy na místech nejvýraznějších: kalich v klenáku nad portálem proti děkanství, jejž nese anděl, byl osekán tak, že z něho ostala jen číše; druhý kalich v kružbě čelního okna byl právě objeven; třetí v průčelí, ve štítu, jak viděti ho ve Willenbergově pohledu, byl od reformační komise 1. 1623 dolů sražen, že se na kusy rozbil; na jeho místo byla postavena socha Panny Marie, která tu zůstala až do požáru 1. 1692; nyní na místě tom celé průčelí zobrazuje nanebevzetí Panny Marie, italským způsobem, jež spíše podobá se korunování Panny Marie.

Kostel v nynější své podobě vzal tedy vznik svůj v 15. století, asi v polovici. Z 15. století pocházejí kněžiště i spodní části lodí. Buď se stavba vlekla dlouho, nebo byla přerušena snad požárem; dokončena byla teprve v 16. věku a nákladem Kateřiny Militké sklenuta síťově, kterážto práce dokonána 1. 1566. Vznikající sloh renaissanční působil tu na dokončení této budovy. Stejnolodí chrámové opuštěno, klenba snížena a podchycena na pilíře, jež nesou spolu i empory, rázu již renais-sančního. Pro nižší klenbu i okna položena níže: jedno z nich se zachovanou kružbou bylo objeveno na empoře se všemi vlastnostmi pozdní gotiky 16. věku. Zbožným příkladem pohnutá jiná měštka, Markéta vdova po Balt. Pitoplekovi, dala kostel 1. 1592 svým nákladem vymalovati. L. 1594 připomíná se tu i »světnička« (oratoř) pro vrchnost. Hotová svatyně tato utrpěla velikými požáry v městě: 1. 1692 a 1. 1761, po nichž byla opravována, v duchu své doby, s příměšky barokovými. Nejspíše, že první oheň, jenž vyšel v Židovském městě, tu stranu kostela valně poškodil, an 1. 1701 vystavěl boleslavský stavitel Mik. Rossi stranu průčelní s bohatým štítem a vkusnou předsíňkou, což 1. 1702 v srpnu bylo dokonáno a 1800zl. nákladu stálo. Průčelí toto vypraveno dle vzoru vlašského: nad předsíňku postavena socha Madonny; ve štítu v oblacích, obklopena andílky, svátá Trojice nese korunu. Takovým způsobem u nás se nezobrazuje nanebe-

vzetí Panny Marie, ale tak vyzdobeno průčelí kostela ve Vercelli (od stavitele G. Ferrari). — Rossi byl rodem Vlach z blízkého kantonu Tessin* ského. Jemu připisuje se též vystavění Božího hrobu, obou šneků na emporu a půdu, stavba sakristie, vestavění kaplí mezi opěráky lodí, předsíňka mezi opěrákem kněžiště a čelnou zdí pravé lodi, kde nedokončené schodiště mělo vésti asi na půdu kněžiště; od něho (ne-li po požáru 1. 1761)

Wš

63? B

-jř»' s <" . 1

V, íi

II

'    * * í

feÉt;:ÍiÍ«

F2

**?53S*lü»ÖE

"Wa. fei,,

Obr. 149. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Pohled se strany severozápadní.

okna zbavena byla svých kružeb a zbarokisována. Veliký požár 1. 1779, jenž v okolí děkanského kostela zhoubně řádil, jemu neublížil.

Rozeznáváme tudíž v historii této stavby chrámové tři doby: založen byl v XV. stol., ať už na starších základech nebo ne, jako kostel trojlodní (spodnější partie), dostavěn byJ koncem 16. století ve slohu doha-sínající gotiky s prvky renaissančními (klenba, empory . . .), a změněn opravami a přístavky barokovými z let 1702 a 1761.

Uvnitř tohoto chrámu Páně podporou městky K. Vláškové v letech 1713 až 1749 byly znovuzřízeny krypta, stolice a vymalován velký oltář od pražského malíře Hybela\ tabernaculum daroval K. Rossi, farář v Brodcích, rodák boleslavský.

L. 1727 byla zhotovena nová socha Matky Boží na postranní oltář (1.) a pod ní tabernakl 1. 1746; ostatní oltáře touž dobou opatřeny sbírkami a z darů; tak oltář (2.) sv. Josefa a svátých čtrnácte pomocníků (mezi dárci zvláště se jmenuje Klára Lipavská a Dor. Šrámková); (3.) oltář sv. Anny nákladem K. Rossiho, tehdy kaplana boleslavského (před r. 1738); (4.) sv. Frant. Xaverského, darem pí. Barbory Leiterové (kolem 1730); (5.) oltář sv. Jana Nepomuckého nákladem Mik. Pricqueye zvonaře (před 1. 1750) a (6.) sv. Barbory (zač. 18. stol.). Těchto šest oltářů v tomto stavu vypočítává se 1. 1822.

V/*

'/rs

ii.¹'

in

If

•?

mí

T.l'

^blS.

Obr. 150. Mladá Boleslav. Děk. kostel. Kružba okna v levé boční lodi. (Odkryta v červnu 1902.)

L. 1822 nařízením císaře Františka I., aby patron měl svou stolici v presbytáři, byly odtud proto odneseny oltáře sv. Anny a sv. Františka Serafín, do lodí na místa, kde dříve bývaly oltáře sv. Jana Nepom. a sv. Barbory, které zmizely. Oltář hlavní byl znovu pořízen; obraz maloval Josef Lexa z Prahy, práci řezbářskou Josef Kampe z Prahy; zároveň z dobrovolných darů pořízeno zábradlí jako oltář ve slohu gotickém. Do bývalého baptisteria proraženy dvéře (proti faře), proto odtud křtitelnice přenesena do lodi.

Děkanský kostel jest stavba gotická, trojlodní, bez věže, se sanktusem plechovým; zvony, jež dříve bývaly na zvláštní zvonici

13

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Ml.-Boleslavský.

nedaleko kněžiště visí na věži staré radnice. Za starých časů stál u městských hradeb, při fortně, se dvěma východy po obou stranách presbytáře; nyní uzavírá jižní stranu Školního náměstí. (Obr. 149.)

+5.---*

Kněžiště kostela ukončeno závěrem pěti stran pravidelného osmiúhelníka a opřeno na rozích a po stranách triumfálního oblouku opěráky o dvou ústupcích; opěrné pilíře jsou široké 0'90 m. Lícní strana jest vyložena tesaným pískovcem, římsy na ústupcích otlučeny, svrchu trojúhel. lomenice formy t. zv. oslího oblouku; zakončení (křížová kytka?) schází; v plochách lomenic vytesány štítky s emblemy jednotlivých cechův. Pod okny se vine, na opěrácích se oblomujíc, kordonová římsa (profil osekán). Okna úzká, hrotitá, s hladkou

obr. 151. Mladá Boleslav, špaletou, na hraně sešikmenou, bez kružeb; tři otevřená,

Děkanský kostel. Prolil hlavního portálu.

čtvrté závěrové zazděno. Výška do římsy v kněžišti 14 60 m.

Na sev.-západé přistavěna sakristie, s barokním prostým vchodem; průčelní zeď vyhnána do výše postranních lodí a sakristie pokryta pultovou střechou taškovou. Na východě do kouta mezi kněžištěm a postranní lodí vystavěna předsíňka se šnekovým schodištěm, nedostavěným; mělo vésti nejspíše nad klenbu kněžiště; schodiště to jest o poloměru 1'30 m. V předsíňce vchod se železnými dveřmi a prostý portál do kněžiště.

Trojlodí opřeno na každé straně 4 opěráky, stejnými s opěráky v kněžišti;' nepatrná diffe-rence výšek a rozdíly v umístění říms a lomenic. Stěny lodí postranních mezi opěráky v barokní době vybourány a k nim přistavěny postranní kaple 4 60 m dlouhé a 1 50 7/2 průměrně široké, pokryté pultovými střechami a osvětlené širokými okny bez rámování. V podélných stěnách lodí nad kaplemi jsou okna polokruhová, barokní formy. V pobočné zdi východní lodi zazděno okno hrotité, k sev. obrácené, s kružbou čtyřlistu nad dvěma nosy (obr. 150.); v západní lodi na

HL,

//.

•A

!|li

i'!'

w.

mi

II

II

HP

Ik

,-x

/;•

:ii

,4

Ss

■3p

"'É

/v-

Obr. 152. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Portál do západní boční lodi.

¹

V 17. věku již několikrát se objevuje jraenem Mladá B.

²

V starší době: kostel Matky Boží.

severu okna nikdy nebylo pro přistavěnou sakristii. Stěny hladké, okapní římsa nová.

Do lodí vedou ve třetím poli mezi opěráky portály, lomeným obloukem sklenuté, na ostění profilované sloupky, s hruškovitými články, ve vrcholu oblouku se prostupujícími, jichž vysoké patky vrtulovitě jsou

■ffi

JM

*>

MlÉ

Jljl

■%

íU-

I !8

h.

wi

'»Z i

H|Jli

uPlli || srr|«

UHt»' ^s#S

■Ml...

■ r~ '

Tr~~

lil

$ uy

Milí

§|

iK

St-*

lláá

Obr. 153. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Pohled se strany jihovýchodní.

stočeny. Východní má ve vrcholu oblouku vytesáno poprsí anděla, nesoucího štítek s kalichem (noha kalichu utesána, zbývá jen kupa), západní podobný, bez anděla (obr. 152.) a jižní hlavní (v předsíňce) stejně profilován hrubými články. (Obr. 151.) Portály jsou průměrně 2'86 m vys., šir. 1⁻47 m.

Jižní průčelí s barokní úpravou z r. 1702. Na nárožích a proti postranním lodím opěráky o dvou ústupcích a kosině, krytých prejsy; kosina z předu ukončená trojúhelníkovou lomenicí. (Obr. 153.)

V přízemí před vchodem předsíň, široká 610 m, dlouhá 3'65 w, vysoká 9‘35 m, jednopatrová, nad dělící římsou užší, s postranními attikami. Ve středu pravoúhlý portál s chambranou. Stěny členěny lisenami, v patře 4 pilastry sdružené s kládím, nad nimi tympanon, segmentem

HA

T::f

3'tM

f\

káÉfr

%r~~*

li

Obr. 154. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. A Půdorys přízemí. B Půdorys ve výši empor.

omezený, se sochou Panny Marie. Na postranních attikách sochy sv. Víta a sv. Václava.

Nad předsíňkou na kruchtu hrotité okno zazděné. Stěny do okapní římsy bez otvoru, omítnuté. Nad okapní římsou dosti bohatě vyvinutý štít. Střed rozdělen čtyřmi pilastry, prolomen polokruhovým oknem a korunován trojúhelníkovým štítkem se štukovým reliefem: korunování Panny Marie. Po stranách vyzděná prohnutá křídla se štukovou dekorací akanthových rozvilin; na nároží hranoly s dekorativními vásami.

E±í

Zrn

. iBvi

w?mm

3^

kil v n mm

MB

H (t

39K.jt£zíéStMí

‘-S.6Í

Obr. 156. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Profil žebra v kněžišti.

Vnitřek. (Obr. 154 A., B., a 155 A., B.) Kněžiště dlouhé 11'60 m, široké 9'50 m\ uzavřeno pěti stranami pravidelného osmiúhelníka, jehož strana má délku 411 m. Okna tři, jejich výš. 6 60 m, šíř. 1 20 z/z, ostatní zastavěna: jedno v závěru, dvě sakristií.

Klenba síťová o dvou závěrnících, se štítky pomalovanými. Lunety hluboké. (Obr. 166.) Žebra profilovaná (obr. 156) sbíhají se v ostré špici; výška klenby 13 m. Na východní straně portálek, vedoucí ven na

i!í|.

i'

"i

-J:

• u,,r-

i?

u ~

MÁ

il

''0

mi

■i*

■L

Immwm

Obr. 157. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Ostění portálku do sakristie.

Obr. 158. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Portál do sakristie.

•— i?.

Obr. 159. Mladá Boleslav. Děk. kostel. Profil žebra v lodi, ze XVI. stol.

ulici, na straně západní lomený tupě, profilovaný pruty ve vrcholu se prostupujícími, oblými, s patkami spirálovitými. Vnější archivolta provázena torem, od náběhu sloupky kulatými,

s vřetenovými patkami. Mezi sloupky žlábky. (Obr. 157. a 158.) Výška 207 7«, šířka 0'86 m (Dvéře železné, pásy okované, s gotickým zámkem.) Sakristie, dlouhá 5'90 ttz-, široká 350 m\ podélná, klenutá valené, se

štukovým zrcadlem a římsou kolem. Lavabo nástěnné, ve výklenku segmentovém dvoudílné ze slivenského mramoru; vysoké 1*50?«, kolem 1. 1761 od K. Rossiho pořízené.

Oblouk triumfální skoro polokruhový, 6m široký, 0*95?« silný, nižší než klenba presbytáře (10T0 m vysoký); hrany skoseny.

-'vT

'v

p;.

L4l

Pf

JO?

K\

W*

b,

m r

w I

4 |Ll

i*|

- 3»

J'

%{

wfgÜ

i K*

fcj

■a*1

mmmm

Jci

, V ^ Ww

\1 t'    mI

j-.

ix

Obr. 160. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Pohled do lodi hlavní (v pozadí předsíň)

a na empory.

Trojlodí 21 ?« dlouhé, 15*70?« široké, stejně vysoké. Hlavní loď široká (7*35?«), sklenuta síťově. Výška klenby 11*60?«. Žebra (obr. 159.) v rozích se přesahují, nad hudební kruchtou imitované kulaté svorníky. Klenba nesena šesti sloupy a čtyřmi polosloupy. Sloupy mají hlavici římsovou, na kulatém dříku prsten a stojí na plné balustrádě zděné, která tvoří poprsnici kolem obíhající empory.

Empor a sklenuta jest třemi páry oblouků. (Obr. 160.) Střední oblouk jest polokruhový, postranní segmentové t. zv. kobylí hlavy, opřené o tři páry

hranolových pilířů s římsovitými hlavicemi. Část empory jižní nesena jest plochým segmentem; podkruchtí sklenuto valené s lunetami imitováním klenby sítové. Podobně podklenuty empory postranní; severní pole této klenby na obou stranách byla snesena v době barokní. Postranní lodi, vyplněné emporami, široké každá 4’20 m, sklenuty: 4 travée se žebry

■v;

fŠ

Obr. 161. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Pohled na pravé křídlo empory a klenbu boční lodi.

vyhloubenými po stranách, bez svorníků. (Obr. 161.) Žebra sbíhají na pět párů nástěnných oblých přípor, s hlavicemi zdobenými štítky (3 masky, šachovnice atd.), které dole zabíhají do podokenní římsy. (Obr. 162. a 163.) Oblouky postranních lodí jsou nestejné šířky, na západě jsou celkem větší; střední, celkem nejnižší, 440 m, u triumfálního oblouku nejširší, 4⁻80 m. Výška jich kolísá mezi 4⁻25—4 50 m, u triumfálního oblouku jsou nejnižší. Výška klenby na emporách 6'50 m. Pilíře je nesoucí jsou 1 m², u kruchty hmotnější 1*20 m*.

Obr. 162. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Hlavice přípor klenebních v postranních lodích.

.i

»f V\

Lodi osvětleny jsou čtyřmi páry oken původně gotických s hladkou špaletou, bez kružeb, nyní zkrácených, vysokých 2 80 m, širokých L50 m, polokruhových ; na jižním průčelí do hlavní lodi široké okno gotické zazděno; také zazděno okno do pravé lodi, užší, s odkrytou kruž-

/<

ršm,,

iS

>;

-^r-:

/V¹

ž?

.•?>

V-A-

ifjfS

V%

5$Í

'='

pgíij

i'-

| ijLyllíj

Ä*4J

ml"

r.

"W

<•

H'

5\s|p

}'.

i:

s=

% [ fe

.-I]

'ttsSp

|l4

'il

JIH!

'TarmurfP

v;f

3»

u,

il

r? ■

mmmm

l'f

tl

lil

L_

Obr. 163. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Záběh přípory do kordonové římsy v kostele.

Š.11

jit,

irl

A

Rrlm

ř:

r\

bou (obr. 164.) pozdně gotických tvarů, vysoké 3 m, široké L10 m\ rovněž do levé lodi výše položené a užší okénko z 15. stol. se zajímavou kružbou: nad dvěma nosy v srdcovitém otvoru, plně tesaný kalich, široké v kružbě 116 m. (Obr. 165.) V koutech lodi pravé vestavěna šnekovitá scho-

>•««*<-

Í5B

§/

Obr. 164-. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Okno v levé boční lodi. (Odkryto v červnu 1902.)

diště, jedno na kruchtu, druhé vedoucí nad klenbu.

Vnitřní zařízení: Hlavní oltář moderně gotický, z 1. 1822.

(Obr. 166.)

Kazatelna rokoková. Řečniště čtyřboké: boky konkávní a zpro-hýbané, spodek stupňovitě členěn, svrchu oblomená římsa; na nárožích pilastry a na konsolách sochy čtyř sv. otcův, na středu v kartuši biblický výjev v reliefu. Stříška bohatě ořímsována, se sochami sv. evangelistů a Panny Marie. Schodiště novější. Z počátku 18. stol. (Obr. 167.)

Postranní oltáře 1. Na straně epištolní oltář sv. Josefa: tumba rakvovitá, architektura sloupová; predella v půdorysu zprohýbaná,

-r-r-

má

í;-<í

fial

mm

Obr. 165. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Kružba okna v pravé boční lodi. (Odkryta v Červnu 1902.)

na nárožích diagonální podstavce se sloupky vrtulovými a s prohýbaným kládím; nad tím nízké patro s podobnou římsou; svrchu nástavec barokně vykrojený. Na predelle a kolem obrazu sošky 14 svátých pomocníků. Hlavní obraz přemalovaný:₊umírající sv Josef; v nástavci obraz sv. Trojice, nejvýše řezaný hierogram IHS. Z počátku 18. stol. (Obr. 168.)

2. Na straně evangelní oltář Matky Boží bolestné: v tumbé Boží hrob, predella s řezanými ozdobami stuhovými, sloupky vrtulové nesou kládí; střed apsidovitě prohlouben, v něm anděly nesená skříň zasklená, s akanthovou řezbou; nástavec z volut nese lambrekin a hierogram

ar

Ksí

MS

li

i»

li

ZA

prí

i'.

mši

Obr. 166. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Pohled do kněžiště. Hlavní oltář.

MARIA v paprscích korunovaný. Ve skříni ze dřeva řezaná Pieta s nasazenými kovovými korunkami a meči; plášť vyšíván kladeným zlatém a stříbrem. Po stranách sochy sv. Prokopa a sv. Vojtěcha, na římse andělé a Bůh Ottc. (Letopočty nahoře.) (Obr. 169.)

3. 4. Oltáře v postranních kaplích stejné architektury sloupové, pseudojonské. Obraz    sv. František Xaver křtí indián

skou kněžnu; vzadu tlupa Indiánů. Částečně přemalován. Po stranách sochy

sv. Petra a Pavla. Na levém sv. Anna vyučuje Pannu Marii. Úplně přemalován. Po stranách sochy sv. Jana Křtitele a sv. Jana evangelisty. Na každém oltáři 6 renaissančních svícnů, kroužených.

«sä»

% -M

s-

t-éS

V«í

■ ' ■

'i

....Ü

. •

éJm

Obr. 167. Mladá Boleslav. Kazatelna v děkanském kostele.

Monstrance gotická, stříbrná z 1. 1468, vysoká 0'57 m, široká 0'21 m. Noha kulatá, zprohýbaná; na ní čte se po krajích nápis staro-gotický: paniček venecek MCCCCLXVIII. (Obr. 170.) Na stvolu hranol prolamovaný, se čtyřmi gotickými okny, rozdělenými prutem, s kružbou a štítky nad okny. Lunula v skleněném válci měsícová, po stranách gotické

fialy s oblouky, v nich andělé — po každé straně jeden s věncem v rukou; nahoře gotická věž, bohatě článkovaná, jež končí křížem s Pánem Kristem. Monstrance tato byla r. 1810 vykoupena.

ft§

i/

ti

S5

Mi

li i

...

qk*

sm

. ..ť

ilfc

r-‘;

Süd

HP

li

Obr. 168. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Postranní oltář sv. Josefa.

Empirová monstrance mosazná 0 57 m vysoká, bez ceny (z kostela sv. Jana).

1.    Kalich vys 0 26 a šir. 0'087 m. Kupa v plášti pokrytém ornamenty rostlinnými. Nodus šestilaločný, též stonek; na lístky palmové, na noze šestipruhové nasazeny hlavy andílčí (3) a kartušovité ozdoby (3). Barok s vlivem gotiky. (Obr. 171.)

2.    Kalich vys. 0263, šir. 0'092 m. Kupa s pláštěm s bohatou tlačenou výzdobou. Výjevy: 1. Zdráv bud’, králi! (Kristus se třtinou.)

2. Kristus veden na horu Kalvárii, 3. Kristus s křížem vyzdvižen. Výjevy tyto jsou děleny postavami Adama, Evy a anděla. Na nodu tři andělé růžové guirlandy. Na stonku kroužek plný s andílčími hlavami. Na ploše nad nohou stuhové festony ryté, na noze reliefy:    1. Kristus

přijímá od anděla kalich, 2. Kristus bičován, 3. Kristus trním korunován,

kteréžto výjevy jsou odděleny anděly (nepodařenými) ve stuhovém ornamentě v jehož vrcholu jsou: sv. Petr, Panna Maria a světec s lebkou. Na podvalu šestisegmen-tovém pás stylisovaného ornamentu s maskarony. (Obr. 171.)

Značka

nesou

utm

ir

IL 11 T é S & N

3.    Kalich 0 23 m vys., 0 097 v průměru. Noha šestikruhová, ornament rostlinný, tlačený; na ploše nohy ke stonku kartušové, končící v liliovité tvary; nodus šestidílný, na kupě plášť tepaný z rostlinných ornamentů, souměrných do šesti polí.

4.    Kalich vysoký 0‘237 m, v průměru 0‘088 m. Noha šesti-segmentová, podval 0 015 m vys., nodus litý s hlavami andílků, plášť na kupě s ornamentem prolamovaným: stuhy spojené a propletené guirlandy, ze 17. stol.

5.    Kalich 0'22 m vysoký, 0 09 m široký. Noha šestikruhová, tlačená, akantové rosety, stonek, šestiboký, nodus šestiboký. kupa s pláštíkem z prolamovaných listů tulipánových. Počátek 18. století.

6. Kalich z 1. pol. 19. století. Noha kruhová, nodus vásovitý, na kupě tlačená réva. (Obr. 171.)

1. Ciborium s víčkem 0 29 m, 0115 m šir., na kupě hrubé ro-cailly, nodus třístranný z volut, na noze šestistranné, zprohýbané, tlačené značky 0 AD (Obr. 172.).

>V1

Obr. 169. Mladá Boleslav. Děkansky kostel. Postranní oltář bolestné P. Marie.

2. Ciborium vys. 0⁻243 m, šir. 0‘084 m. Kupa s retem vydutým, plášť z rnží a listů, nodus vásovitý, noha s hrubě tepanými akanthy a řadou lístků. Na spodu nápis : DIS. GIBORTVM GEHERIG. S : IOHANES . KVRCHEN ZU IVNGEN BVNZLAV. DERZEIT KVRCHEN VATER . IACOB

CELLER ANDREAS SOMMER A 1668. Víčko barokní s rocaiily novějšími, se značkami jako na

1. ciboriu.

3. Ciborium vysoké 24'5 m. Na spodní straně nohy čte se ZYR ZEIT KIRCHVATER IOHANN FLEISCHMAN ZVR ZEIT PFA-RERS PETER RISE GEORGIVS IVST.

4.    Ciborium rocaillové s barokním víčkem a krucifixem, celek 0'34 m vys. Mosazné.

5.    Ciborium 020 m vys.? hladké, z konce 18- stol. Měděné.

Kapsule na přenášení hostií 0 23 m vys., na třech volutových nožkách, skříňka oválová. Z 18. st.

Pa ten a s vytlačeným monogramem IHS, barokní, 0T7 m vysoká, na ní vyryta ruka Boží na kříži.

T': A

******

fif- -

r-sse-ššT

IH

■MS**«*

Pacifikál, vysoký 0‘42?^; noha osmidílná, zprohýbaná tepanými rocaiily a hlavami andílčími. Kříž rocaillový, středem ostatky ve filigranové ozdobě, okraje posety nepravými drahokamy. (Obr. 173.)

1 ff\7

Značky

ikSts

■Á

kfMl

mmr~

Obr. 170. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Gotická monstrance z r. 1468.

Pacifikál 0T7 m vysoký, rokokový a druhý 0 235 m vys., mladší, rocaillové.

Křtitelnice jest tak stará jako kostel po dostavění, z l. 1489. Cínová, víko z měkkého, boleslavského pískovce. (Obr. 174.) Vys. T37m, v průměru O llm. Tři nohy, dole lví tlapy, nahoře s hlavou vousatého muže, nesou číši, podoby hmoždířové. Pod gotickými arkádami, jež zdobí gotické kružby, kraby a fialy, maska staršího muže,

bezvousého, 12krát,¹) později, v 16. stol. sem přidělané. Nad kružbami kolem hořejšího kraje nápis (viz facsimile). (Obr. 175.)

ř/,1

h.

>>>

Li

ív-:

.v

í:

2 \

í

(i „ jj-

Obr. 171. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Kalichy cis. 1-, 6. a 2.

.S^rV"¹ - •■ r '• ¹

m

*

v>

'W¹--

I-

’rtfvV

.+9SSSA

* ^r_ :

.•'•r

fe

•Y

^r-gg

r^-ÄV¹

<4áě#

Obr. 172. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Ciboria č. 1. (víčko omylem nasazeno na č. 2.), 2., 4. a 3.

Před hlavním oltářem stojí dva svícny 130m vysoké, mosazné: noha věžovitá, nodus protáhlý. Pod svícny ze dřeva řezaní lvi nesou roh hojnosti jakožto podstavce. Levý (na straně evangelia) má nápis na noze:

uprostřed

c . s . V . s.

H.S.G.S.V.B.

v ievo

HERR . CASPAR . SCHWENCKFELT . APOTEKER . IN . DER . ALTSTAT . GEBORNE . SCHINDLERIN . SCHENKEN . IN . DIESES . GOTTESHAVS . SEINER . WERTHEN . MVDER . ZY . DANCKBARKEIT . VND . VER

v pravo

PRAG . VND . SEINE . HAVS . FRAV . W . HELENA . SCHWENFELDIN 7 DISEN . LEVCHTER . FREIWILICH . GOTT . DEM . ALMECHTIGEN . VND v LIHNEN . SEGEN 7 ANNO . 1.6.3.6 . AM . HEILLIGEN . OSTERTAG 7

163 6.

Řádky děleny jsou uprostřed dvěma erby.

Druhý svícen, o málo silnější, má na nodu nápis:

Uprostřed mydlářský znak, nad ním F III a ještě výše ležící lev.

Tento Swicen gest Daro božího od Pani Kateržini Pana Iakvba Bvkowskiho

KECZTI A K CHWALE PRZED HAVCZIHO A MATCZE BOŽI

Panni Marihe ginak Hromnicz

WAN DO TOHOTO CHRAMV Slowvttneho MVZE Midlarže Manzelkí nie Pana Boha wssemo

DEN OCZISSTOWANI LETHA PANIE 1688. (Obr. 176.)

v roz-

V sakristii truhla železná na uschovávání kalichů, zámek na devět západů; na čelním štítku prosekávané grotesky (lvi, andílci . .) vilinách ryto a kaleno. Z počátku 17. stol.

Dvě zpovědnice třídílné; střední část rovná, postranní s prohnutou římsou, na rozích dělící vrtulové sloupky korintské.

Lavice patronátní rokokové, z pol. 18. stol., s vyřezávaným postranicemi. (Obr. 177.)

Klekátko rokokové, skříně vykládané, valně sešlé z 18. stol.

Lavice pro lid: postranice s řezaným dekorem stuhovým a rostlinným; čela s intarsií. — Z první pol. 18. stol. (Obr. 178.)

Sochy P. Marie, sv. Barbory, sv. Kateřiny a arch. Michaela, dřevěné, asi 1 m 50 cm vysoké, barokní, na konsolách, visí v lodi. Nad nimi na sloupech empory podobné sochy sv. Václava, Vojtěcha, Ludmily a Markety. Z první pol. 18. stol.

Skříň barokní, na kulovitých nohách, dvojkřídlá, 2 m vysoká s bohatou intarsií. Kytice a vásy s květinami; nahoře Pieta.

Barokní kropenky z červeného mramoru.

Pod kruchtou obraz barokně vykrojovaný (3 X 1‘70 m)• cesta do Kafarnaum. V levo jdou dva chodci silnicí kolem rybníka, v zadu město ;

14

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Ml.-Boleslavský.

ve středu kolem stolu apoštolově a Ježíš žehnající kalich. Ve dveřích stojí překvapená služebná. Na právo pozývá poutník Ježíše do hostince. První pol. 18. stol.

Na empoře ze železa kuté raménkoz 1. pol. 18. stol. (Obr. 179.) Náhrobky: 1. Za oltářem sv. Josefa v právo ve zdi zasazena jest

v:

Jlfc.

Virr

«-

M/V,

:

<!

fa

í v.

vv

'mír

•> .wV-

■ěk

«P

4*

g!

V' ’

-Srfüf

lip»

Obr. 173. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Pacifikal čís. 1.

Obr. 174. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Křtitelnice z r. 1489.

pískovcová deska; dlouhá 1*48 m, široká 0 93 z», čtyřhranná. Kolem na okrajích čte se nápis:

Seta ^ßatiie 1640 to .... po památce — <B. ^3etra a J3atola 2lpofftotuto ^3aně 30 trne $unp rnegi 11 a 12 pobinau Urogenp—.... (9)t. ©ottfr. Síidjtcr g Sßlepitepna) ... — ... ftoefjo gitoot ftoug to J3anu bořonal a gbe to tomto

(Uvnitř na desce) mifté popřgbenp geft ocgejřntoage 33laí)ofíatoene(to | togfřgt-ffeni g mrtto^d). | SDiolliter offa cubent bic rogo quifq Oiator | ©ic tibi befuncto bicere bii iubeant. toeté ba§ mein ©rlöfer lebet | unb toirbt micf) fiernad) | au3 ber ©rben auffertoecfen unb meine äugen toerbeit iput fe'l;en unb fein frembber 5?ob 19 $ap.

Erb šlechtický, rozdělený na 4 pole: v 1. a 3. lvíček, ve

2. růžice v pouzdru, ve 4. heraldická lilie.

&t£nnototmtrcrrimmunn*mutmrtmnoi$tfr*!ooannf6tmmamtatinm$tprwnsi$tamnumnmää$f

Obr. 175. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Nápis na křtitelnici.

2. Za oltářem P. Marie po straně evangelia do zdi zasazen jest pískovcový náhrobek 2 00 m vysoký, 105 m široký, ovinutý kolem na všech stranách vinnou révou s kompositní deskou krycí nahoře i dole. Na desce čte se nápis:

Seta 1677 bne 5. 9ípgna 3itD0t frnug qafnp mpanu bo= řonala 23oí)abogna 9Jřatrona pa ni 2lnna něfbp po Urogenem nu 2tbamomi ©t. $aijíoít>i 3 ©ftern burgfu © 93i ß    SJÍéfta to

íjoto pojiiftaía toboioa fteragto ma= ge roěfu fmeím ofoío : 100 : £ett) 3 te^ojj SJÍan^elfřefm $mene . 10 . bite! tonu fůio a SBnůř^at : 32 : praíonuíůio aprawnücjef . 20 . tej . 2 . praprahm= fp boqe!agi cje to tomto cpramě ^pán ie obpoqitoa 211 ř)Le bLabofíaVenl gaglftle VpanV

Erb.

fDo fe bogl ímfpoDIna nabVDe $ßo|efmanI. (Obr. 180.)

Kromě těchto náhrobků při pobočných oltářích zachovaly se ještě jiné, ale úplně vytřelé: 3. před oltářem Panny Marie bolestné ve dlažbě, 4. nad hrobkou uprostřed kostela a 5. ve zdi v právo od portálku východního, z červeného mramoru, (jen částečně zachovaný. (Pochovávalo se nejvíce do krypty, která jest pod hlavní lodí, uprostřed, kde posud uchovalo se mnoho rakví; v 17. věku zámožnější měšťané a měštky odkazy činili, aby byli v této kryptě pohřbeni.)

ZVONY. Starodávná zvonice stála za děkanským kostelem, u klášterské fortny; dvakráte v krátké době, při velkých požárech shořela: 1. 1661 a 1692, při čemž i zvony se rozlily. L. 1701 byla znova vystavěna, současně s děkanským kostelem a vysvěcena, jak hlásal nápis, nade dveřmi té věže, nízké čtyr-boké, která před málo lety byla pobořena :

REVERENDISSIMVS AC AMPLISSIMVS D. D. MAV RVS RAVCZKA AD SANCT. NICOLAVM YETERO PRA

GAE ABBAS CAMPANAS AC TVRRIM POST INCEN DIYM CONSECRAVIT AN. Dni MDCCI DIE 21. IVNI *)

tes

Neznámo kdy byla opuštěna a zvony přeneseny na věž bývalé radnice, nynějšího soudu. Přístup k nim jest z chodby radnicí. V místnosti čtyřmi prostrannými okny na čtyři strany otevřeném visí dva velké zvony, třetí v patře vyšším v trámoví, »pozvánek«, nejmenší, v lucerně.

1. Velký zvon »Maria«, má výšky T30 m, průměru 180 m. Ucha: masky. Kolem horního okraje nápis: VON

DIeseM VngLVCks feVer Waren WIr zerflossen

SO HAT VNS IOHANN GEORG KVHNER ZV PRAG WIE

Vor her Vbergossen.

Obr. 176. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Svícen před hlavním oltářem.

Chronogram tento dává letopočet 1779. Pod nápisem kolem zvonu na místě rostlinné ozdoby reliefy: 1. Božská trojice v září paprsků a ve sboru andělů, 2. IHS v paprscích, obláčcích, po stranách andělé;

3. Božské oko s týmž okolím a 4. IHS. V mezerách čtyřikrát se opakují dva andělé s pozouny a jeden s vlaskými bubny.

Na plášti Nanebevzetí Panny Marie: u hrobu prázdného seskupení jsou apoštolově, hledíce vzhůru do oblak, kde vznáší se velebná postava Mariina. (Obr. 181.)

Na straně protější čte se obsáhlý text:

INCENDIO A IUD^EIS EXORTO CUM ALIIS IV DIE 17 IULY A . 1761 LIQUATA REVIXI A . 1763 | DIE 30 MARTY 1779 DENUO

*) (Rozpravy Spol. přát. starož. III., 92.)

VORACI j VÜLCANO SUBACTLE SUMPTIBUS COMUNITATIS EODEM j ANNO RESTITUCE PATRICE ME^ CHARGE IN DEI CULTUM PRO BENEDICTIONE | CANO SVB UMBRA ALTISSIMI | GLORIOSISSIMO REGIM1NE lOSEPHI SECUNDI IMPERATORIS ET CONREGENTIS | MaRLE THERESLE VIDULE IMPERATRICIS HUNGARLE ET BOHEMIZE REGIN^E |

AC

FAVENTISSIMIS AUSPICIIS

CELSISSIMI DOMINI DOMINI CAROLI EGONIS SACRI ROMANI IMPE RII PRINCIPIS | DE FÜRSTENBERG REGÍI GUBERNIÍ PR^ESIDIS NEC NON HUYUS REGN1 SUPREMI PURGRA VY j ILLUSTRISSIMI DOMINI IOANN1S DE BÍESCH1N INCLYTI REGNI BOHEMLE SUBCAMERARII NEC NON

NOBILIS DOMINI MICHAELIS DE VASSERREICH AUL^E IUDICIS PRO MAGISTRÁTU SEDENTIBUS | PRENOBILIBUS AC CONSULTISSIMIS VIRIS |

v levo

D : IO ANNE DIDAK REGIO • JUDICE D : ANTONIO D : IOANNE LANG D : WENZESLAO D: FRANCISCO STORCH

D: CAROLO FETTERLE D : FRANCISCO RAAB D : IOSEPHO SOMMER URBIS SCHERKS D : IOSEPHO

STABINIS

v pravo

BOSSY PRIMATE D : IOSEPHO RENNER WSCHETEŽKA D : IOSEPHO L1PAVSKY D : FERDINANDO NOWOTNY D: EMANUELO LIPAWSKY D: CAROLO DELAWOS SINDICIS D: ANTONIO IOANNE CALASANTIO RIER

Uprostřed mezi řádky erb města Mladé Boleslave.

D : WENCESLAO VRBA D : IOSEPHO TEIML (místo Teinil) D: FELICE BEZWARZOWSKY D: IOANNE HAFFNER.

Na dolejší ovrubě akanthové listy vzhůru obrácené; v nich tři me-daillony.

2. Sv. Václav, má výšky 0'98 m a průměru 1'39 m. Ucha s maskami. Kolem horního okraje nápis:

Da ICh In grosser feVer [brVnst zerflossen so hat MICh Iohann georg kVhner z\Tprag Vber gossen (t. j. 1779).

;;

" )i!

W-

v.'j

c%

•J/

igl

I:

{-

4P

___

r*

I-Sit

■

''.'Mil 1 1 Ijl

silllSA

fh

Jl

___

y-

j bcnv -

to

Obr. 177. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Postrannice patronátnich lavic z pol. XVIII. stol.

Obr. 178. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Postrannice kostelních lavic z polovice XVIII. stol.

Pod nápisem: Boží oko v záři a obláčcích, jemuž po stranách se klaní andělé; dále dva andělé hrají na pozouny a jeden tluče bubny, což

raiÉtŽIri

v-*

Obr. 179. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Ze železa kuté raménko na empoře. Z pol. XVIII. stol.

se čtyřikrát opakuje. — Na plášti sv. Václav a na straně protější erb města Ml. Boleslavi s nápisem dole v oblouku:

ELEGIT SOCIUM SONITUS SIBI ME PIA MATER ANNO 1779. Kolem dolní ovruby akanthové listí vzhůru obrácené.

3. Sv. Barbora, visí v hořejším trámoví; jeho výška 0 76m, průměr 1-07 m. Kolem hořejšího okraje nápis: (chronogramm dává 1779.) (Obr. 182.)

Pod nápisem relief: IHS s anděly, čtyřikráte se opakuje. — Na plášti obraz sv. Barbory, na druhé straně znak města Ml. Boleslavě.

'Ufl

\V'

II

■j

'l

!/

iBf

IMaíg

jjt

¹ Ti

gV

a« je

!ll

í!«

s BTjl

éi

1trn

V:

/v

1//V-

íaollííevbanY.

ív-

l'Ü^Do fpfagl -BoFp qI)I nanapyDe-joofe bn ani!

uf

Wl<

",

Os*

/ trr

lt>

i!l u

Obr. 180. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Náhrobek čís. 2.

V lucerně dva cymbály, nemají ozdob ani nápisu; není pochybnosti, že jsou též dílem J. J. Kiihnera. Slouží k vybíjení hodin a čtvrtí. Větší má průměru 0'71 m, výšky 0 26 m, menší průměru 0*58 w, výšky 0'20 m.

Ještě výše, nad lucernou, v menší cibulovité báni skryt jest t. ř. pozvánek, jímž se po klekání dozvonívá, za zemřelé. K tomu ukazuje

i jeho text. Výška jeho 0‘37 m, průměr 0*46 m. Ucha dívčí masky. Hořejší lem zdobí listy akanthové; na plášti spatřují se relief sv. Jo-f- sefa, na straně opačné boleslavský lev. Dolní ovrubu provází nápis:

Obr. 182. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Nápis na zvoně čís. 3.

VOB NBRST AnDern

■afiRpLosSEB so HAT Ioann

GEORG kVhnKB M!Ch zV PRAG X/^ERGOSSEN

■ i-

»§■

giSSS^

MS

-—iiTiT"-'.-

iiiál

ä' S*r:iWi

'J :m

hü

.

Jí*

■ISSsppr'

J--";

".•ť^žagf"

' -r*

■' 4*}

äsp

W" ‘

■«1

Ü£ i«

'Äü*

vl

~K~

lsíšs

-■„S—    ■

rWé ■ -

i."

-5*8

*• *"M*-.v » yř

7

íiilllíílílj / 'ňYli

<SÄ8

-ST

S\"

38

il-l

Í1

lpi

fc

SS

"4i

\'ž*;

LňS

3gj

Obr. 181. Mladá Boleslav. Děkanský kostel. Zvon čís. 1. Relief: Nanebevzetí P. Marie.

I: G : K 1779

MORS VT SIT FELIX FVNDITE CLAMO

PRECES.

V malé věži, okrouhlé, visí zvonek, kterým se nyní sice zvoní umíráčkem, jímž však před časy obec a konšelé na radnici byli svoláváni. Má průměru 0‘6S m, výšky 0 50 m. Kolem horního lemu řadou křídloma se dotýkající andělské hlavičky; pod nimi na plášti po jedné straně erb města Ml. Boleslavě a pod ním písmena: I: G : K : (Johann

Georg Kühner) — po straně druhé Justitia držíc v jedné ruce meč a v druhé vážky a pod ní: CONVOCO QVAERENTES HOMINVM IVDICIA IVSTA.

IOHANN GEORG KVHNER

V sanktusu nad děkanským kostelem visí zvonek průměru 0’60 m, výšky 0’47 m. Nahoře ověšen jest festony, na plášti má relief archanděla Michala, jenž ďábla potírá a dole nápis:

GOSS MICH IN PRAG 1761. — Zvonek tento slit byl po velikém požáru 1. 1761, zároveň s ostatními zvony na šnekovou věž a na hlavní věž, kteréž sluly: Maria, Václav a Barbora. Když léta 1779 zvony tyto požárem se

.

11 fi»

>■.

ŽBE*

.... — —

UTT

IP i

esg,B^~ ~~

rr

. j-¹» i

; .jí

v •'

li

i"!«*»

r-í^w-°

__

' ~~r.

Obr. 183. Mladá Boleslav. Děkanství. Vystavěno r. 1701, opraveno r. 1761.

rozlily, ve 100 letech už po třetí, zůstal tento zvonek na děkanském kostele, což se shoduje s historickými zprávami, že kostel tímto posledním ohněm z 1. 1779, ač na všech stranách kolem zuřil, zachvácen nebyl. — Za těch 5 zvonů (3 —(— 1 ve věži velké a 1 ve šnekové) dáno Kühnerovi 700 zl.

Před kostelem SOCHY pískovcové sv. Jana Nep. a Ignáce z Loyoly.

Na soše sv. Ignáce: v plastické kartuši na podstavci jest monogram C R t. j. Carolus Rossi. Pod kartuši vyryt jest do kamene nápis:

SlS A PESTE TVIS CON

stans MeDICIna sanIs (— 1710).

Na soše sv. Jana Nepomuckého vyryt jest nápis:

sIste CLIens

et CorDe pIVs

Venerare IoanneM (— 1764).

DĚKANSTVÍ. Stará fara boleslavská stávala v židovském městě, u Bělské brány. Když dvakráte za sebou v krátké době vyhořela, přeložena na radu tehdejšího děkana a vikáře K Rudlofa ke kostelu a zakoupeny k tomu dva domky židovské na východní straně tohoto kostela. L. 1699 položen základní kámen a léta 1701 na sv. Ondřeje byl děkan do nové farní budovy uveden. Brzy, léta 1761, 17. července i děkanství vyhořelo při velikém požáru, načež nynější budova podporou děkana K. Rossiho byla postavenu.

Nynější děkanství jest budova jednopatrová s okny podvojnými (v patře) a se dvěma štíty. Na každém jest attika s vásami na rozích. Každý štít členěn jest plochými pilastry s volutami dovnitř stočenými. Vrchní štítky trojúhelníkové, ořímsované, vyplněny jsou květinovým štukem. (Obr. 183.)

Dolejší síně jsou sklenuty, valené s lunetami, chodby s křížovou klenbou bez žeber. V patře ve vestibulu jsou rozvěšeny portraity boleslavských děkanů: Ad. ze Šolců (1713—49), K. Rossiho 1754—1772, V. Beránka 1794—1813, V. Káry, P. Durdíka a F. Paříka — a ještě jednoho; pak papeže Řehoře XVI., arcibiskupa, biskupa a císaře Františka Lotrinského. Na stěnách jsou namalovány tyto nápisy s chronogramy:

j qVIs fVít eXItío teMpLo tVrrI aeDIbVs IstIs? i i hebr^Vs CVIVs Labor est fraVs, nota sl nonIsj I QVIs non aVgVstas aC tVtas DIXerIt ^eDes [

IqVas VIVo antIstes Caesar beneDIXerIt ore? I qVIs fVerIt CaroLVs rossI satIs Vna LoqVetVr 3.' aeDes qVaM proprIo Is renoVans InstrVXerat = 1762.

AERE.

Na děkanství chovají se pečetidla z 1. 1786, 1800 a 1829.

1.

= 1761.

= 1762.

KOSTEL SV. JANA NEPOMUCKÉHO, na Novém městě, stál

za branami města, na tehdejším předměstí, na hřbitově. L. 1362 připomíná

se jako farní: po plebánovi fr. Mikulášovi, jenž dobrovolně resignoval, fr. František praesentován od velmistra řádu johannitského Havla z Lem-berka. Osazován byl kněžími řádu svatojanského, kteří měli poblíže kostela svou komendu, a vykonávali všechny funkce farní. Ve válkách husitských,

1. 1421 zašla komenda tato a kostel se stal filiálním, až Bohuslav Joach. Hasištejnský z Lobkovic kolem 1590 zřídil při něm kněze luteránského. Od té doby se kolem něho soustřeďovali Němci, až utvořili zde německou kolonii a kostel svatojanský německým se nazýval. Péčí německých kolonistů byl zrestaurován, když 1. 1629 prudkou vichřicí střecha s něho byla snesena. L. 1706 věž výše vztýčena, při čemž primas Logotte báň ozlatil a Vil. Bleyweis kříž na ni posadil. L. 1727 byl kostel znova vystavěn v nynější své podobě; 1. 1761 při velkém požáru shořela střecha, čímž od

jisté záhuby zachráněn. Tehdy koncem 18. stol. užívalo se ho jen ku vojenským bohoslužbám — neopravoval se a sešel tak, že 1. 1800 bohoslužby v něm zastaveny a 1. 1812 prodán dražbou V. Lauterbachovi za 1257 zl. anticipačních; po 3 léta jako kůlna sloužil všedním potřebám. Oltář sv. Jana Křtitele přenesen k sv. Havlu, jiné kostelní věci rozprodány. Než z dobrovolných darů byl 1. 1816 obnoven a posvěcen sv. Janu Nepomuckému, kdežto dříve po věky byl jako většina kostelů johannitských posvěcen

§t

km

fr

sÉ

■frfsrf '

.    : . r:    ,.

iilr

li:

AEBž

eřp?

S$S@Si

Obr. 184. Mladá Boleslav. Kostel sv. Jana Nep. na N. Městě. (Po opravě 1902—4.)

sv. Janu Křtiteli. Oltář, kazatelna, stolice koupeny z Lysé, ze zrušeného tamního kostela klášterního. Tuto historii kostelíka připomíná černá deska nad hlavními dveřmi, s pozlacenými slovy. L. 1902.—4. opraven.

Jest to budova jednolodní, baroková, s věží na západě, z osy postavenou. (Obr. 184. a 185.)

Věž (strana její 575 m dl.) do prvního patra původní, gotická z lámaného kamene, nárožníky pískovcové, hladce tesané; v přízemí na straně jižní stlačený oblouk hrotitý, s hladkým ostěním z kvádrů. Z přízemí nesklenutého vede (nyní zazděný) portálek stlačeně hrotitý s vyšpa-letovaným hladkým ostěním pískovcovým. Věž má v polopatrech okna ovální, ve svrchním barokní; kryta jest plechovou cibulí s lucernou. Vnitřek věže rozdělen povály; schodiště v něm vede na kruchtu k prostému baroknímu portálu a ke zvonům.

Stavba kostelní má stěny členěné pilastry na vysokých soklových patkách; rohy jsou zaobleny, kolem oken chambrany maltové; vchod od severu má pískovcovou, profilovanou chambranu, nad ním dřevěná deska se známým nápisem. V zaoblených rozích dekorativní výklenky, v některých pískovcové sochy: sv. Josefa a sv. Jana Nepom.

Do kouta mezi lodí a věží (na západě) přistavěna předsíňka, ploše krytá. (Při opravě 1904. sbourána a stejně sbourán i portálek vedle ní, vedoucí na bývalý hřbitov; byl goticky hrotitý, s hladkým opažením a nad ním barokní vyzděný štít trojstranný, prázdný.)

!:

iE

CxXWWWWWV^

Obr. 185. Mladá Boleslav. Kostel sv. Jana Nep. Půdorys (před shořením postranního portálu a předsíňky).

Kněžiště obdélné, 6^ dlouhé, 7*80 m sir., se dvěma okny polo-kruhem překlenutými. Oblouk triumfální polokruhový, v koutech do lodi oblé vyzdívky. Loď dlouhá 1440^, široká lim, obdélná, se třemi páry oken polokruhem zaklenutých, vchody dva po stranách, třetí pod věží.

Z kněžiště vede portálek do sakristie, klenuté valené, nově přestavěné (1902).

Prostor kostelní sklenut křížově bez žeber, kříže jsou děleny pásy; v kněžišti jedno travée, v lodi tři. Pod cípy lunet přízední pilastry s římsovými hlavicemi. Kruchta dřevěná, na sloupech, bez ceny.

Hlavní oltář, slušné dílo barokní z počátku 18. století (z 1727), kdy kostel znova vystavěn. Architektura tabernaklu jest v půdorysu zajímavě uspořádána : tvoří kupolovitou stavbu s kopulí podepřenou na sloupech a karyatidách andělů. Vše poseto řezbami pásků a akanthů, bílé, částečně zlaceno. Na dvířkách relief: Večeře Páně. V postranních apsidových výklencích malé modelly oltáříků sloupového typu, s nástavci, sloužícími jako

reliquiáře. Kládí celého tabernaklu zprohybáno a posázeno anděly. Mensa rakvovitá, s hlavami andělů na nárožích a reliefem Obětování Isáka. Na mense sochy Mojžíšova a Aronova, po stranách brány pilastry ozdobené, s nástavci, v jichž ploše reliefy světců: jeden zapisuje rodokmen Ježíšův, druhý život Mariin a vásy, dekorované pěknými reliefy (allegorie víry a naděje), item hlavami andílčími. Nad branami sochy andělů v životní velikosti. Za oltářem vzadu na stěně v rámu barokně vykrojeném obraz sv. Jana Nepomuckého, z pol. 18. stol., jenž sem byl přenesen 1. 1815 ze zrušeného kláštera v Lysé.

Mřížka, dělící kněžiště od lodi, ladně v půdoryse prohnutá, dřevěná, do výplní vsazeny mřížky z volut a pásků.

Kazatelna na sloupu s kruhovou základnou, čtyřboké řečniště s karyatidami andílků a oválnými kartušemi prázdnými. Stříška s deskami desatera Božích přikázání a andílky; z první pol. 18. stol.

Postranní oltáře byly při poslední restauraci odstraněny. Varhany nové. Lavice s pěkně řezanými postranicemi týchž motivů jako v děkanském kostele. První pol. 18. stol.

Náhrobky: 1. Do jižní zdi lodní zasazen jest náhrobek pískovcový, vys. 1’50 m, šir. CV52 m. Nahoře v kříži osmirohém erb, krokev; nad přilbou poprsí s vlajícími vlasy. Po stranách picí rohy. Pod znakem nápis:

VIATOR STA ET LEGE

HOC SUB LAPIDE RECONDITI . JACENT CINERES

Reverendissimi ac Illvstrissimi domini Leopoldi liberi Baronis de Rvmp Ordinis Tevtonici Eqvitis Comendatoris Comend^e ramer

STORFFENSIS EX BALIVIA ALTENBIESENSI NEC NON INCLFLE REGIO= CAESARE^EQVE TEVTONKLE LEGIO NIS LOCVMTENENTIS SVPERIORIS, QVI VLTIMVM VIT JE DIEM HABV1T i. OCTOBRIS 1753.

EN MODICVM TEMPVS LEOPOLD QVO INPULVERE DORMIS RVRSVS AT EVIGILAS, CVM TVBA, SVRGE,' VOCAT.

MORTVVS EST TERRIS NITIDO SEDVIVIS OLYMPO

Mors vbi non regnat, vita salvsqve datvr Laeta tamen sít hvic dvm dormit lvxqve salvsqve Vt qveat almě tvvm CHRISTE VIDERE DIEM

ITA

EX CORDE VOVET SINCERVS G . A . P

T.

2. Z věnčí, v týchž místech lodi, zasazen jest pískovcový pomník důstojníku, jenž v bitvě u Hohenfriedberka 1. 1745 byl raněn a v Mladé Boleslavi pak zemřel; jméno větráním odpadlo. Při kopání základů k domu čís. 3. našel se pískovcový kříž s nápisem z 15. věku, jenž chová se v museu; mimo to veliké hromady kostí ze společných hrobů na někdejším tomto městském hřbitově.

Zvony zavěšeny jsou v trámoví na kostelní věži:

1. Zvon »Jan«, prům. 0'62 my výš. 0 48 ^. Kolem horního okraje vínek laurový a pod ním pásek rozvilinový. Na plášti reliefy: sv. Václav, Madonna s Ježíškem korunovaná, sv. Jan Křt. a nápis:

Zv Eren Gottes Vndt

des Heiligen Johannis Baptistae

Patroni Dieser Teitschen

KlERCHEN ZV IVNG BVNTZEL

Ist diese Glock avf Vnkosten der Selben Gegossen worden Anno i67i.

Jacob Celler, Andreas Sommer Kirch Vater.

2. Zvon s nápisem gotickým, z něhož jen slovo Mariam je zřetelné; sluje Marie. Na plášti relief Pána Krista na kříži. Vysoký 0’62 m, v průměru 0‘74 m. (Facsimile (obr. 186.)

«mnmm%abfoE£9MAiUM0gQCTtipm^animucEaggfltmiHim;W)5

Obr. 186. Mladá Boleslav. Kostel sv. Jana Nep. Nápis na zvonu čís. 2.

3. V sanktusníku visí zvonek vys. 0'45 m, šir. 0 50 m. Ucha hladká, u koruny guirlandy z dubových listů se vkládanými reliefy andílků. Na plášti relief sv. Jana Nep. a nápis: C. BELMANN ME FECIT 1819.

BÝVALÝ SBOR ČESKÝCH BRATŘÍ (později CHRÁM SV. VÁCLAVA, naposledy vojenské skladiště).

V Ml. Boleslavi, kde bylo sídlo bratrských biskupů a kde se častěji bratrské synody konaly, měli Bratří svůj sbor — při bývalém klášteře i svůj zimní sbor, ale ty nepostačovaly, a tak 1. 1554 vystavěl Arnošt z Krajku sbor nový, t. ř. velký, jenž vyniká svou prostorností nade všechny kostely boleslavské, a o svátcích velikonočních dne 23. března u přítomnosti velikého množství lidí slavnostně jej otevřel.

Byla to budova prostorná, ale jednoduchá, jako Bratří nebyli přátelé nádhery. I vnitřní zařízení bylo prosté: nebylo v něm oltářů, ani soch, obrazů — jen stěny a sloupy byly pomalovány texty z písma svátého.

Písmo bylo ozdobné, barvy černé, s červenými inicialkami a výraznými

slovy. Dosud v presbytáři pod maltou prodírá se Dmnus a na sloupu v hlavní lodi:

tebe a tnenffi pre . . . nedjť

bube tobě !bt$...

jatá činíte nebo nemujete.. .

Na kasetovém stropě v presbytáři z podmaltí vyzírá freska, jak andělé klaní se kalichu.

Nový sbor měl mnoho nepřátel; stále docházely s hůry zákazy, jimiž se zde Bratřím schůze zakazovaly, až 1. 1602 byl úředně zavřen a kolím

Jíš"!

4M

sm

a*

Sfj

Ü8

SJ

'■j

Obr. 187. Mladá Boleslav. Velký sbor Č. Bratří, později kostel sv. Václava.

zabedněn. Ještě před vydáním majestátu 1 1608 byl znova otevřen, když byl z fisku i s ostatním bratrským majetkem od Petra Voka z Rožmberka vykoupen. L. 1623 v lednu Bratřím odňat naposledy a navždy, starší pak v Jednotě do večera měli se z města vybrati. Obrácen byl ku potřebám katolickým, 1. 1624 vysvěcen ku poctivosti sv. Václava, oltář a jiné potřeby z kostela děkanského sem přeneseny, za to staré malby na stěnách zabíleny, aby bylo setřeno vše, co by na Bratry upomínalo.

Bohoslužby konaly se zde jen občas; v té době častěji byl opravován, jak hlásají nápisy: tak nad hlavním portálem uvnitř budovy jen stěží se čte nápis, zabílený: Seta Sßanie 1751 bne 19. Slugufti bobilenefy £ento djram ^>ane ©. SBaqlatoa patrona d^effeíto umiemjjto SBeířem Dltarjt btoě. . .

Na západním konci pravé lodi na vnější zdi šneku čte se nápis tento:

¹

Dle inventáře z 1. 1721 jmenuje se: 12 apoštolů.

Seta $anie 1671 gíolaftnim naflabem tohoto djubefyo gabufíb iobgbiüigeno toto ©taíoeni ßatoetebnetyo ivttěge $ana @bmunba &an>Iifa í0^° c5aíu biefana tebog míefta mlabetyo bolefíattm nab gijerau a Hanoionífa ftaroboleflaioffefyo, teš

tořragi nan^enefyo vicaria Foranea 3°    ... 3. 9JÍ. ©5. ^Scina 9íid)tar§e

3ana grantifffa Columbana.

L. 1787 byl kostel tento zrušen a prodán vojenskému eráru, jenž zřídil tu vojenské skladiště. Za vojenské správy byl častěji upravován, opravován

TI¹

/\LA1A

-jir—m—w—

,3

:r

II li

f ;T;<

Obr. 188. Mladá Boleslav. Bratrský sbor. Půdorys (před opravou r. 1905;.

lilii f- 1

Ji.

rrrni

i'..'

Sk

//

/z

riCN

70_0

70

&

Obr. 189. Mladá Boleslav. Bratrský sbor. Řez podélný (před opravou z r. 1905).

-75

20

25

a zpustošen tak, že ho nemohli déle potřebovati a prodali budovu tuto obci Ml. Boleslavi 1. 1899 za 2600 zl.; Museum jej letos opravuje.

Jest to rozlehlá budova renaissanční¹) se zbytky gotických motivů, orientovaná, trojlodní, bez věže. (Obr. 187., 188. a 189.) Stavební ma-terial: lomový kámen a cihly; nárožníky, římsy, portály z pískovce, klenby cihlové. Kolem celé budovy obíhá sokl s pískovcovou sešikmenou římsou. Západní průčelí ploché, ukončené štítem attikovým, s trojúhelníkovým nástavcem, což činí dojem svatyně ; attika v novější době postranními vyzdívkami zabrána do štítu a znešvařena. Nástavec dělen po výši dvěma římsami a zakončen dvěma volutami. V attice uprostřed kruhový otvor, obložený pískovcem. Nároží opřena hranolovými, nahoru se úžícími pilíři s jehlanovitým zakončením. Sokl ovinuje se kolem nich kruhem. Ve středu portál hrotitý s pískovcovou chambranou, ploše profilovanou, vysoký 3 w, široký L80 m, nad ním vyložená římsa. V přízemí vedou do postranních lodí okna, jižní se zachovaným lomeným ostěním z pískovce, druhé rozšířené; vedle toho proražena dvě nová okna (otvory), a druhý vchod do severní lodi, který letos při opravě byl zazděn.

Podélné strany mají podobné portály ve středu, v přízemí čtyři okna lomená, v patře menší. Na jižní straně jedno v přízemí zazděno, na severní zazděna všechna, až na malé čtyřboké otvory; na obou stranách v patře proražena na kruchtu větší, čtyřboká okna nyní zazděná. Na okapních římsách sgraffitovaný vejcovec.

Původní pultové střechy postranních lodí zvýšeny a celá budova pokryta společnou sedlovou střechou plechem krytou.

Kněžiště dlouhé 6 40 ^, široké (na nejširším místě) 9'30 m, zakončeno jest polokruhem. Zdivo členěno kolem celé budovy obíhající římsou, se zbytkem sgraffita. Na jih zazděný vchod, též na severu do bývalé sakristie barokní, ze 17. stol. Tři okna hrotitá, sahající až do

1. patra, ale zkrácená, nad nimi v lunetách klenby tři okna okrouhlá. Letos vybourána a nalezeny stopy po kružbách a prutech dělících. Klenba valená o třech lunetách, jichž cípy sbíhají na římsovité konsoly ze štuku, ukončené kapkami. Na hranách klenby štukové pásky, v plochách kasety a poloviční rosety, v nich stopy freskových obrazů.

Loď hlavní dlouhá 31'50 m, široká 8 80 ni, sklenutá valené, výška klenby 14'20 m\ pět párů ostrých lunet bylo podobně štukem kasetováno. Do lodí postranních otvírá se v přízemí pěti páry obloukův (šířka oblouků do postranních lodí 5'20 m, výška 6 40 m) sklenutých polokruhem na čtyři páry sloupův a pár pilastrův. Patka sloupů jest římsovitá, s prostým profilem, dřík válcovitý, hlavice toskánská s přesahujícím abakem. Arkády mají vnější archivolty profilovány. Nad kordonovou římsou otvírá se pět párův obloukův do empor nad postranními loďmi, jichž výška jest 3'60 m, sklenutých na čtyři páry pilířů v a dva páry polopilířů; hlavice pilířů římsovité, hranolové dříky hladké, archivolty profilovány stejně jako v přízemí. (Obr. 190.) Poslední travée lodi zabrána kruchtou; v přízemí sklenut segmentový oblouk na polopilíře s římsovitou hlavicí a podobnou patkou, přistavěné k poslednímu páru sloupův.

Postranní lodi, dlouhé jako loď hlavní, široké každá 545 m, i empory nad nimi souhlasně rozděleny čtyřmi páry příčných pásův,

15

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Ml. Boleslavský.

'S

m.

' ’" "!

’ His

—--

% '

|/i 4

W;

I mm

| r gp

■

i

TI

’ 'i#'

■ 'x -'Mi

s?fn

? •:

gge

■%₅

f'l

k,

Sa,.

yt

P>

VL

vm

m^/£f

F/V w;

i - JŇ

» —

L ■ :r ..

WÍ

L4\

SB'

LJ

CES

I U*

3 1H w 1 .%■. -

Isw«!

ras

fcřsVil

*TflgSi

,.,*&»**

10

Ufc.

M)

».

■-ÄS.

'1

W/;V

mk

iipÄrii

gMB    - jT;

«a*

v;;i

brJn

⁴ s\

_ JP^⁴ w-r. >\* ‘ p

■JV'*    *

tá'

L-'^Ž& - r<f€S^ái

■ÜMHSMNvrfeB '■*

' jgaj

Obr. 190. Mladá Boleslav. Bratrský sbor. Pohled do budovy, vyklizené r. 1902.

polokruhem sklenutých na pilastry, přistavěné ke sloupům a pilířům hlavní lodi, a na stejný počet nástěnných a koutových pilastrů s římsovitými hlavicemi. — Klenby křížové bez žeber skoro vesměs sneseny při adaptaci pro vojenské skladiště; zachovány jen v posledním poli hlavní lodi pod kruchtou. V koutě jižní lodi na západě vestavěno r. 1671 šnekové schodiště 3'40 w² na kruchtu a nad klenbu; portály do něho vedoucí pravoúhlé, s pískovcovým orámováním, barokním; šnek z pískovce osvětlen malými okénky.

Stěny a sloupy kostela popsány; v rámech z páskův a vlnovek napsány gotickou majuskulí a minuskulí a renaissanční lapidárkou citáty z písma svátého české i latinské; písmena čím výše větší.*)

KLÁŠTER PIARISTSKÝ na hoře Karmeli. (Obr. 191.) Dle Schal-lera byl kostel tento a při něm klášter vystavěn 1. 1345 od Beneše z Mi-chalovic a vysvěcen od opata benediktinského řádu, Oldřicha; dle jiných zpráv 1. 1354 Beneš z Michalovic uvedl do něho nových 10 mnichů, z řádu minoritského; byl už tehdy za starožitný pokládán. Od Husitů byl vytlučen, kolem 1. 1500 odevzdán Českým Bratřím, kteří z kostelu tohoto sbor

lí

ffcri

Obr. 191 Mladá Boleslav. Pohled na klášter Piaristů a kostel sv. Bonaventury.

bratrský udělali a na místě bývalého kláštera dům bratrský zbudovali a horou Karmel nazvali; v něm bylo sídlo bratrských kněží, biskupů, bratrská škola a alumnát; sem svolávány i synody všeho bratrstva z Čech, Moravy i Polska. Po bitvě bělohorské dán od císaře Karmelitánům, kteří se k němu táhli jen podle jména jeho »Karmel*; 1. 1630 však uvedeni do něho Minoritě, kteří jej znova nuzně vystavěli v letech 1675—1711, ale 1. 1784 jej z vůle císařské musili odstoupiti Piaristům, když bylo piaristské gymnasium z Kosmonos do Ml. Boleslavi přeneseno.

Rajský dvůr jest obklíčen se tří stran kvadraturou, čtvrtou (východní) zavírá kostel sv. Bonaventury. (Obr. 192.) Kolem na všech stranách dole jest ochoz, sklenutý křížově bez žeber. V západním křídle vestavěna věž, hranolová; v prvním i druhém patře po okénku střílnovém;

’) Mezi tiskem objeveny pod omítkou erby paní Boh. z Zástřzez, Aleny z Šelnbergka, Marty z Veselice a pana Ad. z Krayku s nápisy a obraz 8 blahoslavenství.

ve třetím u zvonů okna polokruhem sklenutá. Zdi věže bývaly do nedávná sgraffitovány rustikou rýhovanou: pod okny uchoval se vyrytý letopočet: 1583 — tudíž z doby bratra Kalefa. Nad věží pne se báň, lucerna, makovice, kříž. Na zdi ochozu visí obrazy: Sv. Josef Kalasanský učí dítky; nad obrazem nápis: SCHOLAE VERITATE. Na druhém týž světec rozdává obrázky; nápis: PIAE CHARITATE. Z pol. 18. stol. Z každého rohu výchódy. Dolejší síně sklenuty též tak. Do patra vedoucí schody sklenuty nízkou klenbou křížovou. Hořejšek všude s plochými stropy.

EŠE

39IÍ.

Obr. 192. Mlará Boleslav. Piaristský klášter s kostelem sv. Bonaventury. Půdorys (před opravou 1902—4).

CO

V    patře na chodbě visí obrazy: 1. Kněz piarista drží ruku na knize. Pod obrazem nápis:

Ven. P. Franciscus a Matře Dei Schol. Piar. Ven. Clycerij a Chro strenuus m vitae | integritate imitátor ab ipso B Patře plurimum commen-datus obiit Romae | Martii An 1623. Z 18. stol.

2.    V oválovém rámci Madonna korunovaná s Ježíškem korunovaným, s hvězdou na plášti. Porušený. Z pol. 18. věku.

3.    Obraz svaté Barbory stětí; u nohou poražený kat. Z pol. 18. stol.

4.    Sv. Josef; z pol. 18. stol.

V    bývalé síni slavnostní, v 1. patře, rozvěšeny jsou obrazy většinou zakladatelů piarist. kollejí; portréty jsou svěží, čisté, se všemi odznaky a dekoracemi, v dřevěných černých rámech, kopie z 18. st. Velikost 104 m X 0’84 m.

Jsou to: 1. Franciscus Pržehorzovsky Comes de Pržehorzov S. Caes. Maj. || In Regno Bohemiae Locumtenens Domus Beneschoviensis Scholar. Piar. Fundator.

2. Iacobus Ernestus é Comitibus de Liechtenstein S „ R ,, I,, Princeps 00

et Primas 11 Germae Archi: Epus Salisburg'³ Collegii Schol. Rar. Albo „ Aquae in SileSia cum Seminario Fundator. Přemalován.

ÉK

Jlimu5 se í xcdlíuw DD.i&obus }■ IcrHiATiiftis 5LR \ .Conicf Tšrhfrnro df cí in Cřutdoi^ íuprfintt F". •»Burj^raxiuc    Rmcfeítf Clfmnfemiiis,

Obr. 193. Mladá Boleslav. Piaristský klášter. Portrait hr. Černína, zakl. gymnasia v Kosmonosích.

C\i

3.    Franciscus S „ R „ I,, Comes de Magnis Dns in Strážnic, Coll. Schol. Piar. Stražnicensis Fundator.

4.    Anna Magdal³ Saxo : Lauenburg® nata de || Lobkovitz Collegii Schol. Piar. Schlakoverdae Fundatnx.

5.    Carolus é Comitibus de Liechtenstein S „ R „ I,, Princeps et Epus |

N

Olomuc „ Collegior Schol,, Piar,, Cremsiriensis cum Seminario, Frey-bergensis et Vetero Aquensis Fundator.

6.    Frebonia de Pernstein primi in Bohemia Schol. Piar. 11 Collegii Litomifslii Fundatrix.

7 Bernardus S , R „ I ,, Comes de Martinitz Supremus in Regno Bohemiae Burggravius etc. Coll. Schol. Piar. Slanae F.

8.    Franciscus Ludovicus Princeps Palatino : Neoburgicus Archi. Epus

oo

Oj

et Elector 11 Moguntinus Equitum Teutonici Ordis Magnus Magr Collegii Schob P. Freudentalii F.

9.    S ,, R ,, I„ Princeps Lud. Georg. Simpertus Marchio Badensis et Hochbergen „ Land 11 gravius Sausenberg, etc. Coli. Schob Piar. Rasta-diensis et Kirchbergen : F.

10.    Iacobus Hermannus S : R : I: Comes Tschernin de et in Chudenitz Supremus 11 Regni Bohemiae Burggravius Coli. Schol. Piar. Cosmonofsii F. (Obr. 193.)

11.    Norbert. Leopold. Liebsteinskij S, R , I, Comes ä Kolowrat Schob Piar. Richnovii F. anno 1715.

12.    Margaretha Vidua Comes de Waldstein || nata Comes de Tschernin

Filia Fundatoris hujus Schob Piar. || Coli, et in hoc Ipsa quoque SS Thliae Studii A. 1723 Fundatrix.

Obraz Sv. Josefa Kalasanského R60 m X 1’20 vi. Světec s rukama vstříc dětem napiatýma, v rouše kněžském; dítky v kroji 18. věku; v oblacích Matka Boží s děťátkem. Slušná práce, temnějšího koloritu, z pol. 18. věku.

Obraz Ukřižovaného, z pol. 18. stol., poškozený, jinak dobrá práce. 1'60 m X 0'95 m.

Sv. Josef, pěstoun Páně, drží děcko, po straně na zemi tesařské náčiní; pol. 18. stol. (přemalován).

Obraz kněze s křížem a knihou v rukách. Dole nápis velice poškozený: Ven,, P. Petrus ä Nativit: B. V. dono curationum et omni virtutum genere||. . . illust. obiit Romae 17 Oct. A. 1643 % A. 177.

Na věži visí zvony:

1.    Sv. Bonaventura, široký 0 61 m, vys. 0‘50 m. Kolem horního kraje věnec laurový, pak nápis: S. BONAVENTVRA ORA PRO NOBIS DOMINE MDCCV; pod nápisem pásek drobných rozvilin. Na plášti reliefy: 1. Matka Boží s tělem Páně v klíně; 2. sv. Bonaventura s pastýřským křížem 3. sv. František z Assisi; 4. zvonařský znak Pricqueyův s I:P:

2.    »František«: kolem koruny vínek laurový, pak nápis: NOS PROTEGE ET OMNIA MALA PROCVL REPELLAS FRANCISCE. Pod tím vlys z domácích květin uvitý. Na plášti ozdoby: 1. Madonna korunovaná s Ježíškem; 2. znak zvonařský a pod ním letopočet 1726; 3. Ukřižovaný; 4. sv. František Xaver. Výška 0'40 m, průměr 049 m.

3.    »Sv. Donát«: vys. 0'29 m, průměr 034 m. Kolem hořejšího kraje festonky zavěšené; na plášti relief sv. Donáta a pod ním na desce:

S DONATVS. Po stranách I • C • L. — ANNO 1741.

4.    Zvonek v sanktusu: vys. 0 33 //z, šir. 0 39 m. Kolem koruny nápis:

+ S : ANTONI ORA PRO NOBIS ANNO 1722. Pod tím vínek laurový. Na plášti relief sv. Jana Nepomuckého a sv. Antonína — mezi nimi andílčí hlavy Pricqueyovské.

KOSTEL SV. BONAVENTURY přiléhá těsně na straně východní ku klášteru. Spolu pnou se na »hoře Karmeli« a vévodí údolí jizerskému. (Obr. 194.) Obrácen jest k severozápadu.

Prostá budova s obdélnou lodí a krátkým kněžištěm, krytá valbou-Nad presbytáři sanktusová vížka se zvonkem.

Průčelí jest ozdobeno nad kordonovou římsou sdruženými plochými pilastry s římsovými hlavicemi, mezi nimiž ve štukovém rámu obraz Ma-donny, právě přemalovaný. Po stranách nástavky s volutami několikrát zavinutými. Štítek trojúhelníkový, s lomeným kládím a železným tepaným křížem v akroteriu.

ar

sr

dii

II *

ss

i.

mF

..

Em

i'

§11

m

Obr. 194. Mladá Boleslav. Pohled na kostel sv. Bonaventury u kláštera.

Presbytář zavřen jest pěti stranami pravidelného osmiúhelníka Má disposice pro pět oken, z nichž dvě na stranu klášterní nejsou proražena; okno za oltářem v závěru jest tvaru elipsového, ostatní polokruhem překlenuta a silně špaletována.

Sakristie nová, přistavěná r. 1902. za oltářem na stranu severozápadní.

Oblouk triumfální nižší, polokruhový.

Loď obdélná, se třemi páry oken; okna na straně klášterní jsou zazděna. Mezi okny stojí pilastry velice hmotné, jež zabíhají hluboko do lodi; za nimi jsou umístěny vedlejší oltáře, takže tvoří šest otevřených kaplí. Pilastry jsou mohutným římsovím pokryty, na něm spočívá klenba. Na pilastrech v koutech, v kaplích, stojí jehlany na ornamentálních podstavcích. Klenba křížová bez žeber. Rozdělena jest hladkými pásy polokruhovými na tři pole. (Obr. 195.)

Kruchta později přistavěna, na straně jihových. Spočívá na dvou pilířích a dvou polopilířích. Podklenuta jest třemi křížovými poli. Do lodi otvírá se třemi oblouky, z nichž prostřední, v němž umístěny jsou varhany, jest větší, s ozdobou bossážovou. Balustráda dřevěná na zděném spodku, dovnitř uprostřed jest vypjata. Strop plochý. Po jedné straně okno polokruhem překlenuté, do protější strany proraženy dvoje dvéře: jedny do kláštera na chodbu, druhé do šneku, jímž se sestupuje do, podkruchtí.

SK¹

ásk l

íi

«I!

- ■ mm

Wé

Obr. 195. Mladá Boleslav. Kostel sv. Bonaventury. Pohled do kněžiště (před opravou 1902—4).

Portál do východní stěny lodi pravoúhlý, s pískovcovým ostěním, nahoře lomeným, se segmentovou římsou profilovanou; cvikly jsou vyplněny. Nade dveřmi letopočet: A° 1711. — Druhý portál do přístavku se cham-branou. Dvéře v obou jsou stejně intarsovány řezbou akanthovou, spirálně se proplétající z 1. 1711.

Hlavní oltář. Predella dřevěná ozdobená sloupky a mřížkováním. Nad tabernaklem baldachýn a nápodobená monstrance ve svatozáři. Po stranách cínové svícny, z nich dva těžké, 0'76 m vysoké, pokryté rozvilinami akanthovými a nepravými drahokamy z poč. 18. stol. Na predelle andílkové, sochy sv. Prokopa a sv. Vojtěcha, nad východy za oltář sv. Antonín Pad. a sv. Josef. Oltářní obraz na zdi v bohatém rámu akanthové a mřížkové

řezby,' nesený dvěma anděly. Na obraze sv. Bonaventura v rouše kněžském, po straně anděl, u nohou andílkové, v pozadí Zjevení Páně. Na vršku rámu erb. V nástavci sv. Trojice. Na zadní straně autor se poznamenal: Philyppus Leubner Pinxit Reichenbergae A° 1777. (Obr. 196.)

Postranní oltáře: první a druhý řádu sloupového, posvěcené zakladatelům řeholí minoritské (sv. František klečí s rukama k nebi rozpjatýma) a piaristské (sv. Josef Kalasanský přivádí dítky k oltáři,

■'{&]

■ i ¹

fc..

|;L,

iru

ť=2

LL',1

5'\

Obr. 196. Mladá Boleslav. Klášterní kostel sv. Bonaventury. Hlavní oltář s obrazem sv. Bonaventury.

(Po opravě r. 1904.)

v oblacích Madonna). — Po stranách prvého, levého, sochy sv. Antonína Pad. a světec s mitrou u nohou. V nástavci sv. Trojice. Na tumbé řezba místo antipendia: uprostřed 2 erby pána z Bubna, po stranách narození Páně a drak, na nějž padají z IHS paprsky. (Obr. 197.) — Na druhém po stranách sochy sv. Jiří a sv. Pavla, v nástavci sv. Josef, na tumbě řezba: očistec, k němuž ukazují mnichové mladému muži. (Obr. 198.) Oba oltáře z 1. 1711, oba obrazy i tubernakula novější.

Oltáře třetí a čtvrtý: na ploše dřevěné nahoře voluty a římsoví. Na levém obraz Madon ny na dřevě (z konce 17. stol.) s korunkou,

po stranách sochy dvou archandělů. Na vrchu hierogram MRIÁ pod baldachýnem, nad ním císařská koruna. Na pravém: obrazy (oltářní) sv. Antonín as v. Jan Nepom,; po stranách dva archandělé, na vrchu hierogram a koruna česká. Oba oltáře z pol. 18. stol., též rám na obr. Madonny.

Pátý oltář: v zasklené skřínce sousoší Pietas, pod tím obraz abatyše (sv. Otilie), po stranách sv. Václav a sv. Jan Nep. V nástavci

wV

:

„v'

..

. - nl

i-.

wm

m

Obr. 197. Mladá Boleslav. Kostel sv. Bonaventury. Řezba na pravém oltáři: Narození Páně.

rm

SK

.\v£ui

/i

v-

lil

til,

fxAE?

j.sť-S'

i.

Obr. 198. Mladá Boleslav. Kostel sv. Bonaventury. Řezba na levém oltáři: Očistec.

pět ran Pána Krista, na vrchu Dobrý pastýř. Z pol. 18. stol., socha Matky Boží starší (ca 1711).

Na místě šestého: Ukřižovaný, častěji přepracovaný, skoro nový; socha pod křížem, v nástavci Bůh Otec a Duch sv. — všechno barokové po r. 1750.

Kazatelna: řečniště čtyřboké s vypnutými stranami, na nich řezby akanthové, pozlacené. Na stříšce: lambrekin, holubice, evangelisté, na vrchu Dobrý pastýř. Z času 1711, se změnami na stříšce z 19. stol.

Lavice (12 —f— 12): postranice bohatě řezané (rozviliny akanthové), zpočátku 18. stol. (1711). — Kropenka z červeného mramoru, na noze oválového řezu s patkou, mísa okrouhlá, vypoukle profilovaná, barokní.

Kalichy: 1. Vysoký 0 255 noha nová (1810), s ozdobou květinovou a třemi medaillony, v nichž obrazy svátých malované na porcelánu; nodus nový, pláštík s tepanými reliefy Madonny, Panny Marie na nebe vzaté, sv. Anny a sv. Joachima. Z poč. 18. stol.

2.    Vysoký 0'22 m, 0 09 m v průměru. Noha a nodus nové (1810), kupa dekorována vinnými hrozny (jako noha). Z pol. 18. stol.

3.    Ciborium 023 m vys. Noha nová, číše s akanthovými rozvilinami, v nichž sv. Jan Nep., Kristus, sv. Josef a světec-mnich. Na víku rozvilinový dekor, křížek s nepravými drahokamy.

Pacifikál vys. 0-34^. Na spodě vyryto LK 1772. Noha elipsová, vroubovaná, kříž postříbřený, v barokové schránce kříž se svátými ostatky. V gloriele andílčí hlavy, nahoře holubice.

Monstrance: 1. Na oválové noze nasazené štítky stříbrné a nepravé drahokamy; trojnásobná zář, v ní také kameny. Z poč. 18. stol.

2.    Noha novější (1810); nahoře sv. Josef Kalas, se žáčkem, dole sv. Jan Nep., po stranách andělé; kolem rámeček řeménkové a mušlové ozdoby. Pol. 18. stol.

3.    Prostá, bez ozdob z pol. 18. stol.

Ornát z poč. 18. stol. Na kanavě zlatými a stříbrnými nitkami vyšívané slunečnice a granátová jablka; ovruba, podšití nové.

Uvnitř kostela do zdi lodní zasazen pískovcový kámen pamětní

s nápisem:

• Misste Omneš ad Altaria Hvjvs Ecclesle Pro

SUMMIS PONTIFICIBVS CARDINALIBVS PROTECTORIBVS

Ordinis ac Fratribvs Defvnctis ab Ejvsdem Ordinis Dvmtaxat Sacerdotibys Qvandocvnqve Celebrat^e Indvlto Altaris Privilegiati Perpetvo Gavdent Vigore brevis Benedicti Pap^e XIII Die xxxi Janvarý Mdccxxv

Insvper Misste Omneš Inobitvs Velalio die Pro Ejvsdem Envnciatis Personis Ac etiam Pro Více

PROTECTORIBVS ORDINARYS LOCI BENEFACTORIBVS Ipsisqve Fratribvs & Monialibvs Svbjectis Horvmqve tantvm Genitoribvs A Qvovis Sacerdote Celebrat^e Eodem Perpetvo Altaris Privilegio Cadente ex Indvlto Benedicti Pap^e xiv Die iv Septembris

MDCCLI + +

Naproti ve zdi chrámové po straně evangelia byl pamětní kámen s nápisem :

Altäre Hoc OmniPotenti Deo in Honorem SS Trinitatis Erectum Privilegio Ovotidiano Perpetuo ac Libero Pro Omnibus Defunctis Ad Quoscunque Sacerdotes Vigore Brevis benedicti papae XIV DIE IV OCTOBRIS MDCCLI Insignitumatque a Ministro Generali Ordinis Die IX Mensis Marty MDCCLIII Designatum

Před kostelem ve zdi klášterní DVĚ KAPLE, čtyrboké, členěné plochými pilastry s římsovitými hlavicemi, kanelovaným vlysem, jenž nese římsu profilovanou; na vrchu štítek trojúhlový, ořímsovaný. Otvor do kaple sklenut polokruhově. V jedné nástěnná malba: Narození Páně »verbum caro², dole proroci s citáty z písma svátého; ve druhé křest Páně »Fon-dere feci lignum aridum«. Malba silně poškozená pozdější, kaple z počátku 18. století.

KOSTEL A HŘBITOV SV. HAVLA. Starší hřbitov býval u sv. Jana. L. 1539 koupila obec zahradu od Jiříka Chloumeckého ku pohřbívání mrtvých, proto zval se tento hřbitov »pohřební zahradou« a onen »krchov v městě«. Pochovávalo se na obou, svatohavelský byl hlavně pro České Bratry. Pánové z Krajku, rodina česko-bratrská, zřídili si tu svůj pohřební Stánek, kostelík a v něm kryptu, v níž byli všichni pochováni. Z jich rakví zachovala se jen cínová paní Marty z Veselic (Památky Arch.: Díl XV.). L. 1559 byl kostelík sklenut; 1. 1599 dal Jan Hyttych sklenouti kůr; 1. 1596 Mik. z Bubna přistavěl kapli, jež se nezachovala.²) V kostelíku tomto měli svůj »pohřeb« i jiní velmožové z bratrské šlechty v Boleslavště, jejichž epitafia se v kostele ve dlažbě zachovala, ovšem velice vyšlapaná.³)

L. 1735 na žádost tehdejšího děkana Šolce byla přistavěna nynější věž.

Kostelík sv. Havla jest stavba pozdně gotická — jednolodní, s barokní věží (přistavěnou) na straně jižní. (Obr. 199. a 200.) Zdivo budovy: lomový pískovec, opěráky, ostění, římsy a nárožníky z tesaných kvádrů.

Kněžiště jest opřeno dvěma opěráky o dvou profilovaných římsách, jich svršek (nad druhou římsou) skosen. Čtyři okna (závěrové zazděno)

gib

v.;

ST'

■sT

ggfe;

-4*_

Lit!

Obr. 199. Mladá Boleslav. Pohled na kostel sv. Havla.

s hladkým pískovcovým ostěním, bez kružby. Hlavní římsa pískovcová s hlubokým žlábkem.

Loď obdélná, na obou stranách opřená opěráky (celkem čtyřmi), stejnými s oněmi v kněžišti, z nichž nárožní (na straně jižní) jsou diagonálně přistavěny. Tři páry oken hrotitých. Do východní strany prolomen portálek gotický (zazděný) s ploše profilovanou pískovcovou chambranou. Mezi loď a kněžiště na sz. vestavěno šnekové schodiště, v půdoryse oválné, cihlové, se čtyřmi okénky střílnovitými, s portálkem pravoúhlým a vyplněnými kouty. Mezi nárožím a prvním opěrákem sakristie s pískovcovými nárožníky; portálek k ní bez ostění, nad ním okénko s mříží z protínajících se oblých prutů. Na téže straně západní mezi prvním a druhým opěrákem přistavěna barokní předsíňka zděná, s rohy zakulacenými;

pravá strana lisenovaná, s oknem, v levé portál s římsou (ve středu segmentově prohnutou), na dveřích barokní zámek a přítuha.

K jižnímu průčelí přistavěna věž čtyrboká (délka strany 6*10 m), hranolová, trojpatrová. Kolem věže obíhá okapní římsa kostelní; po krajích vystupují široké, sdružené pilastry, na pískovcovém soklu, nesoucí kládí hladké; rohy skoseny a ukončeny pod římsou okapní (přečnívající) kon-solou. Okapní římsa na straně průčelní nad středem lomena trojúhelníkově, V přízemí vchod s pískovcovým rámem a římsou; okno v prvním patře segmentem sklenuto, s pískovcovou chambranou; ve druhém patře na jižní straně čelní hluboká nika, v ostatních okna ovální, ve třetím patře na všech stranách široká okna polokruhová. Po stranách věže na průčelní straně lodní vyzděny attiky z cihel, ukončené prohnutými nástavci s okénky. Kůrková mansarda věže nese lucernu s cibulovitou střechou.

v®

ítlPs:

Fi

Tí

EE33Jt>

td?—i-—

Obr. 200. Mladá Boleslav. Kostel sv. Havla. Půdorys.

Vnitřek. (Obr. 201.) Kněžiště 6 m dlouhé, 8 20 m široké, zakončeno polokruhem, okna ven lomená, dovnitř se čtyrbokou špaletou (závěrové zazděno). Žebra závěrové klenby prostého profilu, z nichž dvě jsou skrácena triumfálním obloukem, nesena jsou ve výši 3‘20 m (od podlahy) kuželovitými konsolami (obr. 202); svorník se znakem městským na štítku. (Obr. 203.)

Oblouk triumfální kulatý, 050 m silný, na straně do kněžiště hladký, do lodi s archivoltou mělce profilovanou, v náběhu ořímsován.

Loď obdélná 7'20 m dlouhá, 10'40 m široká, s okny stejně jako v kněžišti upravenými, na jichž ostění viděti nasazení vylámaných kružeb. Čtyři pole křížové klenby bez žeber, s hranami ostře vyznačenými, bez svorníků. Lunety ostré, cípy klenby neseny konsolami římsovitými. Na příčných pásech ve středu štítky dva kulaté, prostřední kosočtverečný, na nichž při opravě namalovány znaky: zemský, městský a šlechtick)> s nápisy o obnově 1. 1813 a 1865. V posledním poli, kde z kruchty vchod jest do věže a kde původně zajisté bylo okno proražené v jižním průčelí, jest vyklenutá luneta, spočívající na konsolách podobných jako v lodi. — V západní zdi portál do sakristie, pravoúhlý s pískovcovým opažením,

-

I

1

L

l ■

%

já

y

SB

'*rr*h

) \

&

ar

i

'

■'ij

' ,a|

.

AMRMaptap

wflllMite^

■•**

■ « s

,T

**■#

, i

Obr. 201. Mladá Boleslav. Kostel sv. Havla. Pohled do kněžiště.

X

-t

É8*ň'.

®I|J

“• ^Bdďtei

ÉjBwMfc

V téže stěně jest hlavní portál, z předsíňky, hrotitý. (Obr. 204.) Archivolta profilována mělce jen do náběhu, po stranách dva ploché pilastry (s tesanou arkádou, obdélníkem a kruhem) přerušené lisenovou římsou a nesoucí římsové hlavice; ve cviklech plastický, styliso-vaný akanth (dvojí); v okrouhlém tympanonu s profilovanou lemovkou vytesán v polovičním reliefu vavřínový věnec, stuhami přivázaný, v němž prázdný štítek vykrojovaný. Na dveřích gotické závěsy a zámek. Pravou stranu předsíňky zaujímá schodiště na kruchtu, vedoucí k portálu upravenému v bývalém okně, jehož profil ostění dosud zachován, jižní straně zabírá celou šíř lodi kruchta, podklenutá třemi křížovými klenbami, s ostrými hranami na římsovitých konsolách. Pod kruchtou

s otupenými hranami, T82 m vysoký a 0'76 m široký; sakristie sklenuta křížově bez žeber.

Na

to

.v

\\)

Pwlfi

Obr. 202 Mladá Boleslav. Kostel sv. Havla. Konsola v kněžišti.

Obr. 203. Mladá Boleslav. Kostel sv. Havla. Svorník v kněžišti.

vchod do podvěží podobně sklenutého, s výklenky ve stranách. Poprsnice kruchty zděná, plochá, nesená třemi segmentovými oblouky, sklenutými na dva čtyřboké pilíře a na dvě nástěnné římsy. Z kruchty vede oblouk polokruhový do patra věže, hladce křížem sklenutého.

Hlavní oltář (přenesený sem z kostela sv. Jana) má rakvovitou tumbu a na ní řezanou kartuši. Po stranách na branách za oltář sochy sv. Jana Nep. a sv, Václava; kolem tabernakulu na podstavcích a konsolách sochy andělů s rohy hojnosti a svátých: Agathy a Vavřince. Nad tabernakulem na volutách skřínka barokně upravená s římsovím, nárožními pilastry a řezaným hierogramem MARIA v paprscích; ve skřínce vosková soška Ježíška. Porůznu rozestavené reliquiáře s dracounovým dekorem. Šest řezaných svícnů barokních. Oltářní obraz na plátně v rámu barokně vykrojeném, nesený dvěma anděly, s ozdobami řezaných akanthň, s Božím okem a korunou českou: sv. Jan křtí Pána Krista v řece, v pozadí stromy a výhled do hornaté krajiny, zbořená architektura; nahoře Bůh Otec a andělé. Z první pol. 18. stol. (1720)

Oltář sv. Floriána, v presbytáři: po stranách sochy sv. Antonína poust. a sv. Františka mnicha, uprostřed relief: sv. Florián hasí hořící město, v rámci mušlovitém s nástavcem, v němž zeje oválný otvor pod lambrekinem, kde někdy asi býval obraz. Z pol. 18. stol.

\ViV.

I!

Oltář Panny Marie s pískovcovou mensou; nad ní predella rokoková v barokním rámu bohatě řezaném z akanthů a stuh, s obrazem (později sem vloženým) Panny Marie na plátně. V nástavci oválný obrázek na dřevě: Bůh Otec a holubice s podpisem: HIC EST FILIVS MEVS PER DILECTVS (dle podání byl dole, kde P. Marie, křest Ježíšův). Nástavec ukončen korunou z akanthu a slunečnic. Po stranách sochy sv. Kateřiny a sv. Alžběty. Samý počátek 18. stol.

Wži,

JLÍ—lL

Oltář sv. Longina s obrazem v rámu oválovém širokolistých akanthů; nad ním v nástavci podobně řezaném sv. Jan Nep. Po stranách predelly barokní sochy sv. Vojtěcha a sv. Prokopa. Poč. 18. stol.

Oltář sv. Havla. Architektura

\V

Oj

)

léj

/2\

mm

sloupová korintského řádu s bohatým kládím, na němž sedí andílkové. Ve středu obraz sv. Havla, biskupa, pravicí žehná, v levici třímá berlu, stoje na schodech paláce. V nástavci obraz zničený. Na mense barokní skříňka zasklená s voskovou soškou Ježíška.

v*

>0 o

33ß.

Po stranách zdařilé sochy sv. Petra a Pavla. Z pol. 18. stol.

Obr. 204. Mladá Boleslav. Kostel sv. Havla. Hlavní portál.

Kazatelna z počátku 18. stol. s rokokovými opravami a novým schodištěm. Na rozích vrtulové sloupky korintské s oblomeným kládím; stříška rokoková s lambrekinem a sochou troubícího anděla. Z první pol. 18. stol.

Varhany s akanthovou řezbou a rokokovými doplňky. Z pol. 18. st.

Lavice chudé z 18. stol.

Kropenka V4Q m vysoká, z červeného mramoru: balustrová noha s attickou patkou, baňatých článků s hlavami andílků; mísa mělká 0’50 m v průměru, se šupinatou ozdobou a na okrajích s řadou vrypů. Počátek 17. stol. (Obr. 205.)

Pokladnice z pískovce vytesaná (ulomená od kvádru do zdi zasazeného), 0'20 m vysoká, 0T9 m v průměru. Na plášti srdcovitý ornament, na horním okraji nápis. (Obr. 206.) Nese letopočet 1652.

16

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Ml.-Boleslavský.

V sakristii pískovcová kropenka a skříň kredenční z konce 17. stol. — U vchodu do kostela kropenka, barokní, osmiboká, z červeného mramoru (jako křtitelnice).

Obrazy: 1. Abatyše v černém rouše, opánky na nohou, monogram IHS na prsou, oči k nebesům obrácené, ruce křížem na prsou; před ní klečí biskup (sv. Havel), v pravici drží srdce, levicí beře ji za ruku. Nad abatyší anděl lukem míří na biskupa, u nohou klečí anděl s biskupskou berlou, nad skupinou svátá Trojice. Stol. 17. (konec).

2. Narození Páně, obraz zašlý, zajímavý živou komposicí a realistickým pojímáním úkolu; bezcenný, z první pol. 18. st.

' Woi o i o*i oTo i o i o i o i oitiw

mž

3. Křest Páně z konce 17. stol.

[,J

ID! 61

tí

mm

3L

|0 10

0 10

V;-

Wm& Wk

a/ i ti

iij

Obr. 205. Mladá Boleslav. Kostel sv. Havla. Kropenka v předsíni.

Obr. 206. Mladá Boleslav. Kostel sv. Havla. Pokladnice kamenná.

4.    Sv. Anna vyučuje Pannu Marii v zeleném loubí. Shora andělé, kolem růže, ovoce, květiny a hrdlička. Pol. 18. stol.

5.    Sv. Barbora dává dar klečícímu žebráku, pol. 18. stol.

6.    Sv. Ludger čte v knize, již mu drží anděl. Skříň s knihami, přesýpací hodiny, 18. stol.

7.    Sv. otec církevní píše do knihy, v níž právě otevřen soud poslední. Na stole knihy, kříž, listiny s pečetmi, lebka. V pozadí otevřená skříň a knihami. Stol. 18.

8.    Ukřižovaný z počátku 19. století, obraz dole nastaven a celý přemalován; přimalovány věže, domy, zástup lidí. Stol. 18.

V    presbytáři dvě tabulky z červeného syenitu do zdi zasazené, empirové, s růžicemi pozlacenými: První věnoval MDr. Pav. Fr. Sommer bratru svému P. Jos. Ant. Sommerovi, děkanu, zemřelému 1. 1818; druhou děkanovi a vikáři P. V. Jos. Beránkovi zasadilo duchovenstvo vikariatu boleslavského 1. 1813.

V    sakristii se chovají:

Missae in agenda defunctorum, Pragae in collegio Soc. Jesu ad S. elementem A. 1664. 2. Missale románům. Monachii 1675. S pěknými initial-

kami; 3. Missae in agenda defunctorum. Antwerpiae 1719; 4. Missae in a. d. Augustae Vindeliciae 1731 ; 5. Missae in a. d. Venetiis 1738.

ŤflmiofrOoimm^nwrrwn^nnaiiotfrMflRrm onftmm*omittwňn'i)iu

Obr. 207. Mladá Boleslav. Kostel sv. Havla. Nápis na zvoně čís. 1.

Zvony. Na věži v lešení visí vedle sebe dva zvony, skoro stejné velikosti.

1. Starší vysoký 0 75 m, v průměru 0‘90 m jest bez ozdob, holý.

f>4r

\v

¹ / ií-í    i

í -*í

'•sp*

...

llláSt

ilřB

IP

. y rc?v,r*¹¹    —■

mm

—...... i infiiam

__

Obr. 208. Mladá Boleslav. Sv. Havel. Vrata u starého hřbitova.

Kolem koruny vine se mezi podvojnými linkami nápis gotický (facsimile obr. 207.). Ucha hranolová. Zvon tento starší nežli chrám sám, byl sem přenesen, nejspíše z kostela sv. Jana na Novém městě.

16*

IT8CWSTRZEDV MOEWSWCIA'W

Jan Lekarz

LeTa Panie XÓ97 lANfti-SVEyMESTTlENIN

DffiiBüScnafor LeTha B\wie x6

íato^atDÍíf nrfói) 5qu

Jřroífiid a?... öorota

eiia Kri Eopatfp

Dorothea

Obr. 209. Mladá Boleslav. Hřbitov u sv. Havla. Ukázky písma na náhrobcích: z čís. 1., 2., 3., 4., 6.,

1S., 21., 25., 28., 33.

2. Menší vysoký 0 66 m, v průměru 0'85 m. Na uchách maskarony. Kolem koruny ověšeny jsou listy akanthové doni obrácené. Na plášti sv. Jan Nepomucký, sv. Havel (s berlou) a Matka Boží s děťátkem. Pod tímto reliefem se čte:

HAEC CAMPANA DEDIOATA FVIT IN HONOREM S. GALLI ABBATIS ANNO MDCCl RENOVATA AB E PAVL LIPPAE MDCCCLXI

Podél dolejšího okraje větévka s listy akanthovými řídce položenými.

3. V lucerně zvonek vysoký 0 33 m, v průměru 0‘41 m. Podél koruny nápis (mezi vínkem laurovým a květinovým páskem):

LAVDETVR IESVS CHRISTVS 1736.

Na plášti: zvonařský emblem pricqueyovský, sv. Jan Nepomucký, sv. Havel opat s berlou, Bohorodička patou na hadu s děťátkem, jež drží světokouli. Mezi těmito reliefy pricqueyovské hlavičky andílci.

Při dolejší ovrubě:

Za : V : P : lOSEFA BEMA TOHO CZASV INSP :

ZA : S : HAWLA

Zvonek tento jest stár jako věž, byl tedy na novou věž ulit.

HŘBITOV sv. Havla slově hřbitov starý, ježto vlastní hřbitov I. 1873 byl přeložen za město a od té doby se sem nepohřbívá. Má tvar nepravidelného mnohoúhelníka, podélného, do něhož vedou z Nového města vrata zděná, se štítem ozdobeným segmentovými úsečkami kládí, na nichž vstaven na hranolku kříž z tepaného železa. Původní vrata dubová byla přenesena do Plaz a léta 1765 byly opatřeny nynější dvéře z tepaného železa; prostřední jejich pole skládá se z kolmých prutů čtvercového profilu, hořejší a dolejší ze spirál téhož profilu koncentrických s hřebenovou ozdobou ve středu a narýsovanými větvičkami, dubovými listy a plody, místy s pozlacenými rosetami. Mříž světlíková přeplněna větvemi, rosetami a festonky. (Obr. 208.)

Nejstarší náhrobky (od léta 1567) jsou buď pískovcové nebo mramorové desky, některé ozdobené vytesanými postavami zemřelých v krojích své doby a s nápisy kolem na okrajích, s odznaky svých živností, s emblemy živnostenskými a u šlechtických osob s jich erby ve čtyřech rozích. Nejčastěji bývají pokryty jen obšírnými nápisy na desce i okraji, řečí českou, latinskou i hebrejskou, písmem místy až sličným. Kovové, železné náhrobky mají podobu kříže a jsou ovinuty haluzemi se proplétajícími, závitkovitě, s listy i bez nich, obyčejně s kartuší na průsečném bodu, na kterém bývá jméno a úmrtí zde pohřbených. (Podrobný text všech tuto uvedených náhrobků v Pam. Arch. XV. dílu str. 325.; příklady písma viz na obr. 209.)

Náhrobky při zdi kostelní:

1.    Pískovcový, 2 m X 105 m, s postavou muže v kroji 16. věku a opisem: Ma 1584 . . pantefi Ifobm; rtttq raaqlara IfruJJha praní . . bnhonal . . (Obr. 210.)

2.    Mramorový, červený, 2 m X 1 06 m, šlechtična, v rohu erb, růže pěti-listá, opis jen částečně zachovaný: 1580 WSTRZEDV NÁ)EN S WACLAWA.

'3. Pískovcový, ve výklenku, nad ním římsa profilovaná; poprsí staršího muže v doktorském plášti a klobouku, dole v kartuši nápis, na ní erb lékařský; i po stranách opis. Jest to Jan lékař f 1567.

4.    Pískovcový, 2 m X 0*98 m, s barokním nástavcem, na podstavci se znakem zvonařským; do desky vyryt jest nápis: LeTa PaNIE 1697 . . . IAN PRIQVEY MlESfTIENIN . . ZWONARŽ . . .

5.    Pískovcový: paní klečíc v kroji 17. věku, s růžencem na prsou, po stranách dvě dítky, v rozích hlavy andílků; po okrajích a v nástavci nápis: l^oroílja ^jtíírmtia f 1657. (Obr. 211.)

6.    Pískovcový, R65 m X 0'90 m, s krycí deskou, dole řeznický emblem. Na desce nápis: ^Icntmfmj íílip: a Venator — Jnntttm sfarflt tUxunfa . .

íj

Snss

w.

,

— ■■■z. -rkl "

t fíXpt

‘i

I: i

fä

/Zrn

.'"V

UM

■f-r-

Obr. 210. Mladá Boleslav. Hřbitov u sv. Havla. Náhrobek Václava Hrušky z r. 1584.

Obr. 211. Mladá Boleslav. Hřbitov u sv. Havla. Náhrobek Doroty Šitrové z r. 1657.

7.    Deska s nápisem: %úl)a 1589 Hart läDacIaro. lürhanßh.

Náhrobky při zdi hřbitovní:

8.    Na desce pískovcové měšťan 17. věku Sal. Kaulich. kotlář -j* 1632, v životní velikosti: u nohou dítko, na druhé straně kotlík s : S : K.

9.    Deska s postavou muže 17. věku, po stranách dvě dítky: Kryštoff Zahradník f 1637.

10.    Deska s nápisem: děti K. Zahradníka.

11.    Deska: Jan Terrigena Boleslavský f 1633.

12.    Deska rodiny Sayfrtovy, 17. stol.

13.    Deska: Anna, dcera Daniele Milo(ty).

14.    Deska: Jlrtbíteas    f 1666. Dole emblem řeznický, na něm kříž.

Kristoph

15.    Deska: l-37^x0⁻98^: LETHA PANIE 1683

Tomyk . . .

16. —19. Desky pískovcové rodiny Soběslavské z r. 1640 . . .

20.    Martin Vtipný, deska s nápisem; dole cechovní emblem s křížem.

21.    Deska s nápisem: JCHIja ß. 1666 . .. l$)acj | lam ^arolth ntítbíj i^aitjBb rne | Jía Ulaforo ...

22.    Náhrobek pískovcový s hebrejskými citáty. Iohanna . . M. GEORG gii Kezelii . . ý 1610.

23.    Mramorový náhrobek: rytíř v plné zbroji, v koutech erby, u nohou přilba; nohy po kolena uškrabány. Opis: 15(84, Václav Hrzaň z Harasova).

24.    Deska v kapličce, natřená rudě z 1660: iíoljartrt JŠítxkl). Cechovní erb.

25.    Mramor T84 m X 0'93 m. Šlechtična v rouše pohřebním, pod hlavou poduška, v rozích erby. Opis: Brnjßrta ß . . . H^nröfa (z Ocelovic, manželka V, Hrzaně).

26.    Do pískovcové desky vrytý obšírný nápis: $an ^omaffuín 1631 Emblem zahradnický.

27.    Deska s nápisem: -Uíiřiiíaff S3eÍ0§aubef *f 1643. Dole tři dítky s ručkama sepjatýma; erb řeznický.

28.    Náhrobek pískovcový s nápisem z polovice latinským, z polovice českým: Dorothea... manželka Kryš. Mimoňského (primátora a voliče Fridricha Falc.) f 1614.

29.    Mramorový, do vnitř prohloubený, s erby v rozích, hrzaňovský. Na podložených listech na konci oválně stylisovaných panoše v kroji 16. věku. Písmo renaissanční. Z 1571.

30.    Ve výklenku, z 1665: WACZLAW ADALBERT MLADSSI HYBLER. Ve spodu znak kožišnický, na něm Ukřižovaný.

31.    Kámen z 1602: Sorota ^rtyíftoffa SJÍimonfřečjo.

32.    Syn ^3. Sfadjoluce, kámen, z poč. 17. stol.

33.    Na pískovcovém kameni velebná postava muže v pohřebním rouše, s bosýma nohama: jedna ruka spočívá na hlavě vnučky, druhá na kameni s jejím nekrologem. Jeho opis počíná se: . . tha 1571 w patek.. . Janeček kramář.

34.    Pískovec: paní 17. věku, s opisem: 2Inm> 1635 ... ©ufanna be3

©anieí§ ©ommerš ... — Na opačné straně téhož kamene zachován nápis: LETHA MDXXII.

W STREDV PRZED SMRTEDLNAV NEDIE — LY VMRZELA GEST — VROZENA PANI KA — TÉRZINA HLOZKOWA — Z SMOGNA A TYTO POCHOWANA — GEST.

Téhož kamene bylo použito dvakráte: paní K. Hložková byla z Jednoty bratrské. 35.-37. Hned vedle kříž kamenný, jehož ramena jsou zakončená trojlistem; z 1. 1788. Takové kříže jsou na hřbitově ještě z 1. 1806 (HENDRYCH) a z 1. 1825, nečitelný ve zdi, vys. 0'82 m.

Kříže železné s pruty a listy z kovu tepanými, čtyři; ostatní (šest) byly odneseny do musea.

Několik pěkných empirových náhrobků a tabulí z první polovice 19. stol.: J. Haslsteinera z r. 1805 (bývalého purkmistra), z mramoru; Fr. Div. rytíře Merkla z 1. 1829; K. Dvořáka, mlynáře rožatovského 1834; deska G. Sommera v presbytáři (1818) s růžicemi v koutech; V. Hudetze z 1813 atd.

Stejný jest počet náhrobků moderně-gotických z téže doby: V. K. Nováka z Prahy z 1811, Fr. rytíře Neuberka z 1. 1836 a j.

BÝVALÝ KOSTEL SV. VÍTA NA PODOLCI, první a nej

starší farní kostel boleslavský, se hřbitovem, na nějž se pochovávalo ještě

v 17. století. Listinně připomíná se poprvé 1. 1255, kteréhož roku Hostilka, vdova po Markvartovi z Března, při něm založila špitál, v němž 1. 1374 bylo 7—8 chudých opatřeno. Odevzdán byl kněžím řádu svatojanského, z nichž léta už jmenovaného 1255 jmenuje se komendator Pavel. Klášter ve válkách husitských zanikl, ale jeho stavení zůstalo jako i kostel; až 1. 1631 po bitvě u Nymburka císařští jej vypálili a zničili. Nuzně se z rumů zdvihal, 1. 1730 měl už zase věž, na které visely dva zvony. Císař Josef II. jej zrušil: 1. 1791 koupil jej i se hřbitovem Ant. Bečvárovský za 560 zl. Část! hřbitova postoupil na rozšíření silnice, ostatek prodal Janě hraběnce Mirbachové na Ko’smonosich za 360 zl. rejn., která jej odevzdala ku potřebám hospodářským: nyní jest z něho panská sýpka a hospoda. Oltáře, obrazy, které byly náboženskému fondu vyhrazeny, zatím opatrovati měl prodávající Bečvárovský.

Kostelní podoba změněna jest úplně: na západní straně shledávají se zřetelně rozměry bývalé věže z pískovcového lámaného kamene, malta jest spečená. Okna barokní, jinak ani zbytků z architektonických detailů. Hospodářská stavení s touto budovou dvůr uzavírající, jsou klenuta valené a plackami na pilířích. Zbudována byla 1. 1823; zvláštní privilegium dáno, aby slula »Fridrichshof«. (Archiv Zem. mus.)

Z bývalých náhrobků zachovaly se dosud dvě desky pískovcové, čtyrstranné, zasazené do jižní stěny kostela. První z nich nese nápis na okraji:

Setím Sßanie 1629 bne 18. Sluguftij ©tymeon — ©fterq ob íibij neioajntyd) ©řonqenj jitoota ftoeím íojal — a to tomto mifte teto ge—§o bocřmíoarto geft. Seta $)3ane 1631 bne 22. 2Iu—gufti ©íotoututy ©irji ©ftercj -Díanblir^ 9fteftienin tohoto 3Jte (Uvnitř:) fta £3oíeflaíoa 9)ílabef)0 3^ot to

panu fioug bořonaí máge Set(> íoěfu

ftoeím 85. ©eím£to £ěío §be to tomto mifte bodjmtoano geft Seta 1668 bne 30. aftartij Sořonala 3^°* to ^j3anu fioug Sibmiía £einniqfa Seta 1671 bne 8. i^unij ©ořonaía 3*

toot tománů ^pani Sibmiía ©ftercjo toa Seta 1674 bne 1. Dctob. ©íotoů tnfc? SOÍiis ^an 5!rbfftoff ©ftercg pía ten SOřanbíirg a Sartotrj bořonaí gitoot ftoůg topanu oqefatoagicge tofft>cfni šboíec^ně tuto blaítofía toenepo a toefeleřto SBjfrjifteni.

Ita pIIs

De

Vo

VaLe

apacHliíctáCd aiu0oijocí atflajaitf OPítU J te mau at

•'erb: křížem dva meče.

íiž Mí ten Eag XOěrnI ©Iž mjnl pratíÍE naJTt

NICo

MVs

Vet

te

Druhý pískovcový náhrobek, čtyřhranná deska, veliká T85^X 1‘30/«, má na okrajích tento opis:

fßatt ©ejjifž f Sí^fobemotoi $£ař 23uí) miíotoal ©toět | \i ©t;na ftoefyo gebnoro^enepo bal, abt; fa^bb íboj tt)ěr§i to nebo nejasnili aíe abty met | (dolejší řádek vytřen)... toecpeíjo racpj bobĎiti hrbíte ©egifýí toffecřiněm mrttobm jbe obpocjjitoagicim.

Uvnitř na desce:

IESV CH CRVCIFIXE

EPITAFIVM HONORI FAMI LLE BRODIAN^E ERECTVM

RISTE MISERERE

CHRISTOPHOR₃ jacet hic Coniux simul ipsius ANNA Quattuor e Natis corpora tecta jacent { SANCTA MA PAVLI FELICIS comitatur ELISABETH illos | RIA ORA Aetatis tenerae virgo sororque pia I PRO EIS

*T*

Hoc etiam defossa loco sunt ossa IOAENIS | IHS

Esset cum iuvenis mortuus ASTRTA petit

GEORGIVS at Divo sua sacrat funera GALLO

Membra solo sequens tamquida SIDVS adit

Vicistis 1 mors vobis non dominabitur ultra

GLORIA VICTOŘI VITA SALVSque manet

Sit vobis aeterna QVIES LVX sitque perennis

Inque sua detur carne videre DEVM

Quis celerům est domitor, vobis esto ille benign&

IVDEX surgetis quando vocante tuba

FILIVS Id NICODEM ego FRATERO, que superstes

Sanquine de vestro sortis amore precor

Tu tarnen haec quicumque vides monumenta VIATOR

OMNIBVS HIS REQVIEM MENTE PRECARE PIA

et LeopoLDVs

NOSTER LONGrE SaeVa GeorgII Mors speCIosos CLaVstro.

Anno qvo

IMPERATOR REX VOS REGNETE ANN°

CeLLos SoboLes Patři trlstefeCere VaLe ä MgT° Nicod⁰ Franc⁰ Brod A° 1629, 27. Maij hoc in Suburbio nato nunc Civě Neo Bolesla& nec non Iuris cons& ibidem dicatum sacratumque 1. Cal.

9bris Indictione 9.

ZÁMEK vystavěn byl od Boleslava II. na skalné ostrožně, při ústí Klenice do Jizery. Boleslav zarazil si na místě tomto pevné sídlo, těžiště moci knížecí na českém severu, není proto pochybnosti, že zámek byl náležitě opevněn. Spravovali jej purkrabové, kteří od 1. 1177 jsou známí jménem: většinou příslušníci rodu Markvartického, velice v těchto končinách rozvětveného, kteří z dočasných stali se dědičnými pány tohoto hradu. L. 1468 vymřeli; noví páni Tovačovští z Cimburka, panský rod moravský, aby si v Čechách zarazil (nové) pevné sídlo, hrad Boleslav znova vystavěli v hlavních rysech, jak se dosud zachoval. Rozvrh stavební prostory, spodní zdi i s dveřejemi, věže . . . pocházejí z té doby. Od 1. 1502 držela jej vdova Johanka z Krajku, od 1. 1513—88 Krajířové z Krajku, jejichž doba jest nejslavnější a událostmi nejbohatší periodou tohoto zámku. Jiří z Lobkovic a strýc jeho Joachym Hasištejnský z Lobkovic každý jen krátkou dobu se v Boleslavi zdrželi; za nich 1595 vykoupilo se město Ml. Boleslav z poddanosti a od vdovy Evy koupilo i zámek za 2000 k. gr. m-(s některými domy za 3000) 1. 1614, Eva si tu však vymínila byt do konce života svého. Než 1. 1624 koupil panství Boleslavské Gottf. Hendrych hr. Pappenheim i s tímto zámkem a trvale se usadil na Kosmonosích. Za války 301eté byl hrad častěji osazen lidem válečným, ano 1. 1648 z rozkazu komandujícího generála v Čechách Coloreda pobořen, hlavně od Boleslavských samých. Po dlouhých sporech a žádostech byly od komory král. 1. 1678 ony 3000 kop vyplaceny kosmonoskému hraběti Černínovi a zámek městu Boleslavi odevzdán. V polozřícenině měl Pricquey svou zvonárnu; obyčejně užívali hradu Boleslavští k ubytování vojska, až od císaře Josefa II. k tomu účelu koupen a upraven v té podobě, v jaké se dosud spatřuje. (Obr. 212.)

Kronikář M. Jiřík Kezelius líčí jej (kolem 1640) takto: »Zámek ten vzácný, někdy hradem nazvaný, v němž stavení starodávné, (!) přepevná zeď místem tří, čtyř i pěti loket ztlouští; při němž věže dvě dosti vysoké, pokoje a mazhauzy rozkošní byli, kromě že vody studničné nemá, která z města do něho se vésti musí; měl příkop od rynku hluboký, brány dvě pevné, jsa z jiných stran na vrchu ležící nepřístupný.«

Slova jeho mají platnost podnes. Na vnější jeho podobě, jak viděti jej na Willenbergově kresbě (obr. 142.), jen málo se změnilo.

Zámek jest budova kamenná, trojpatrová, s vysokými na vnější straně na skalách podezdívkami, v nichž rozsáhlé sklepy; vchod do nich obložen pískovcovým ostěním profilovaným, původním. Obě věže jsou o dvě patra vyšší. Stěny jsou hladké, šedě omítnuté, s okny združenými, bez ostění, bíle kolem natřené.

t,

Sír

il

M*ll_ 9. íhí»

M '5    -

⁼.⁴

»i I

/■

II

>fS5

Bg

ť .1

1 ~ ~.

Wm ú

‘    Ä553S

WH?

*»

ÍSS*

■ ra

ji

MM* f'ISS

V*

li *

/:•

i:

- -f

/V 1

E i⁼ /I

Ěfe>

|h

P9

"SISP

wmtej i

Obr. 212. Mladá Boleslav. Hrad, nyní kasárny. Pohled s pražské silnice.

i.’ !

/v .

ras

Wfsmm

■É /

Stavba se skládá ze dvou hlavních a dvou kratších křídel. Hlavní součástí její bylo křídlo jižní, jež přepásá na přič onen skalní ostroh. K němu dále na jihu druží se opevnění hradské, na příkré skále parkán, obstoupený hrubou zděnou hradbou, na níž druhá na způsob cimbuří se střílnami. K tomuto křídlu přimykají se dvě věže, čtyřboké, hmotnaté, jež částečně jsou do něho pojaty, z části z něho vystupují na venek do nádvoří; u západní věže jest tato část její západním křídlem, ovšem velice krátkým. Východní věž jest mohutnější, jen po jednom pravoúhlém okně

<y

v,

íŠ -

% :.. D

„MC?

i n ü

;£4s*k

•i

W‘\' ’

I i

k.

ii

mm

r

%gm

MM

II

*s

iM

Í2

wm

Obr. 213. Mladá Boleslav. Nádvoří a bývalé loggie v zátoku.

v každém patře, nikoli ve středu, nýbrž při straně křídla jižního a ne kolmo nadsebou: patrně na schodiště ve šneku. Střecha věží mansardová, v 16. stol. byla štíhlá jehlancová, na ní druhá čtyrboká s krytem štíhlým, jehlancovým.

Křídlo východní, nejdelší: obě sousední křídla svými postranními průčelími sem obracená byla ukončena štíty gotickými, severní docela se dvěma štíty a věžičkou v rohu severním. I prostřední, vlastní křídelní stěna nesla štít gotický, nižší; v přízemí pak byla výpadní branka na parkán, nyní zazděná. Z průčelí toho vypíná se ona věž východní, jež není jeho středem. Skládá se tudíž toto průčelí ze čtyř prvků.

Křídlo severní jest krátké (dříve o dvou štítech), západní ještě kratší. Do dvora otvírají se ve východním křídle arkády v pěti obloucích,

na hmotných sloupech, ve třetím patře poloviční. V novější době byly nevkusně prkennou zdí vyplněny. (Obr. 213.)

Na severní straně ku staré hradní budově přistavěna novější stavení nižší, k oekonomickým potřebám vojska; naproti městu, na místech bývalých hradeb stojí nízká zeď a v ní na místě bývalé dvojnásobné brány vchod do nádvoří, po straně s vojenskou strážnicí.

im

>r

BO

nu

Ikš

os

■o

ÍÉL

a* t

5*»

ft,

ri

■o

♦rt-

Obr. 214. Mladá Boleslav. Stará radnice. Zvětšený detail z kresby Willenbergovy z r. 1602.

(Viz obr. čís. 142.)

¹

Vrchní stavební rada při českém místodržitelství R. Vomáčka charakterisoval jej : basilika s goticko-renaissanční úpravou. (Úř. zpráva podaná c. k. ministerstvu z r. 1904.)

²

i Na Willenbergově pohledu jest ji viděti: s vysokou okrouhlou věží v západním koutě hřbitova.

³

**) V presbytáři pod oltářem sv. Floriána jest náhrobek šlechtičny z rodiny Bubnů na Březně; podobně z téže rodiny jsou epitafia pod lavicemi v lodi, v levo; v právo pod lavicemi byly kameny se jmény pánů z Harasova, Vliňských . . které byly dobře čitelné, které jsem ještě 1. 1892 četl, nyní však tam nejsou; zachovaly se dvě kamenné desky v zadu v právo už pod kůrem, T50 m dlouhé; na druhé se čte: Teta pante 159G tu nebelt pqeb fmaipm Hlarfinem ímkrmala jiront fimtj urojeita pani . . . Dole erb Hložků ze Žampachu.

BUDOVA KRAJSKÉHO SOUDU, bývalá městská radnice. Stojí uprostřed města a s okresním hejtmanstvím uzavírá severní stranu starého

náměstí, základnici to trojúhelníka, v jehož vrcholu stál zámek, nynější kasárny.

Vystavěna byla v 1. 1554 — 1559. (Obr. 214.) Léta nejprve jmenovaného položeny základy ,a léta 1559 dostavěna a poprvé rada v ní obnovena. Letopočet tento připomíná se i na sloupě v úřadovně čís. 14. Velice utrpěla při vpádu lidu švédského a pak třemi velikými požáry: 1. 1692, 1710 a 1761; jmenovitě se změnily hořejší partie obou věží. Obě věže po posledním požáru vystavěl 1. 1779 stavitel Pfanner z Prahy, při čemž mu byl pomocný domácí zedník Golda za plat 36 kr. denně; plechem malou věž, v níž šnek se jmenuje, pobil Jan Böhm, mistr plechařský v Hradci Král., k čemuž spotřeboval 14 soudků plechu, každý po 12 zl. Fr. Zeibrdlich maloval a zlatil báň na tuto »vížku okrouhlou« za plat 13 zl. 18 kr.; hodinář a radní Delavos dodal hodiny, za což si počítal 132 zl.; učinil to k úplné spokojenosti, jen letopočet měl ještě jednou vyrýti. (Obr. 230.)

Zadní místnosti ve dvoře byly v našem věku adaptovány: 1. 1818 přikoupen dům čís. a 1. 1844 dům č. z něhož vystavěno nynější

li

■» -Š

%

~ S

- -.tz

rí ífií i Itli

i_'

,r: —•=■ — ■— ü.fta •—

[ia

Mrc

B«

Obr. 215. Mladá Boleslav. Stará radnice, nyní krajský soud. Průčelí do náměstí.

křídlo od hlavních vrat do židovského města. Léta 1850 postoupila Ml. Boleslav svou radnici soudu sborovému, vymínila jen ku svým potřebám věž a sklepy, dva sáhy hluboké, do nichž se sestupuje po 21 stupních.

»Hrubá« věž vypíná se při východní straně budovy, samostatně, o čtyřech patrech, jež nesouhlasí s patry na vlastní budově a o dvě patra ji převyšují. (Obr. 215.) Střecha bývalá skládala se ze dvou bání, nad nimi byla lucerna, pak cibule, makovice a na špičce buď boleslavský lev nebo později císařský orel. Pod střechou byla věž otočena balustrádou čtyřhrannou, věž jež byla prolomena vlnitou křivkou s chrliči v rozích. Nad balustrádou se zužovala a měla tvar osmihranný; kolem byl ochoz a uvnitř obydlí hlásného. Pod hlásným byly hodiny — za starších časů dvoje: orloj se 24 hodinami a »německé hodiny«. V zimní době se pod nimi topilo, aby nezamrzly. V 18. století připomínají se tu již zvony, kamž byly přeneseny z bývalé zvonice u kostela, když lehla popelem. Za tou příčinou bylo zdivo prolomeno čtyřmi mohutnými okny, polokruhem zaklenutými, s klenákem. Nynější střecha věžní jest štíhlá, plechem krytá: lucerna, cibule, makovice, boleslavský lev. Pod hodinami v oválovém rámci boleslavský lev plastický, pod ním čtyřhranné okno s nadřímsou, podobné ale větší okno o patro níže (prvé), v přízemí portál do místností podvěžních, které sloužívaly dříve za vojenskou strážnici, nyní policejní. Rohy věže ozdobeny jsou bossáží — celkem jest nynější věž štíhlejší, nežli bývala stará.

■i

■?#

•t

Ué

.«>

^gPpßUHMi ll’¹'¹.

Ptt

£üypk

%aP .. — -

;'vc '-„''• --?

“ fc, '    . -•

jL...

& :C

mammm

Obr. 216. Mladá Boleslav. Stará radnice. Zadní průčelí k děkanskému kostelu.

Malá věž zdvihá se v koutě, jejž uzavírá hlavní budova s křídlem severním. (Obr. 216.) Jest oblá, s okny čtyřhrannými, kosoúhlými, v osmi polopatrech. V ní jest šnek se schody, které otáčejí se kolem pilíře pískovcového, hadovitě stočeného. I střecha této věže měla dvě báně nestejné velikosti, lucernu a makovici.²)

Průčelní strana radnice obrácena jest do náměstí a jest 35 m dlouhá. Rozvržena jest na přízemí, první patro a polopatro; ze sedlové střechy vyzíraly tři vikýře, každý se dvěma okénky a štítkem. Vchody

JC

Obr. 217. Mladá Boleslav. Stará radnice. Sgraffita na průčelí z pol. XVI. století. Celkový pohled.

*g

ww

MB

f&i

4 *►

irf. í*,,

,    . .Til

fcj

■ L/1

/ ■< ¹

-V. '

•■J

í$

u₅.í^-

«Jii —a*—

fjp'

:. ; y .. c /> '^>4řsž|

.    fc '.r‘:

-> (T ý. ;/-íi

v^t&iBkL 'W<

>dfc

vaSfél ** >£

' íĚ

«"IT"?®??';.

Si

cr

Lp

•■* , />

IMSIi

f

- ýf0t '

ffa

'}.. vife ■■•^■í . -'XÍ# ijÉÉŠ :ií: í 4

;j-

iS

WK5 - ■ *

~-r.'

*»«■ J

✓

A;..;

í?

V-VS' ■

byly dva: hlavní, kde jest nyní portál společenského obchodu, byl po stranách ozdoben pilíři, jež nesly římsu a nad ní štítek trojúhelníkový; na zadní straně proti kostelu byla zadní vrata, byla tudíž radnice domem

yr

9

'""A

\J

c,

*2^k'~<w3S&3W

3

•S

<L)

5X3

%

\

-

i

t

s

-c—

\

i

c3

35

M

A

--.v

>«

\y

CO

- ^

tk

A

«

*

o’

P«

N

>o

•3

&

C

5

£

cg

b/3

CO

V

/

8

*r.

.«7

y"

c

T3

ca

»X

'2

«

A V»

f X

i? >

i A

V

'.?■

co

«M--U

'A A \ V

\

U

-A%,

Aí

:

š

«

<U

o

n

A

»ca

T3

.2

S

//!

:;i

H

«

i>

\ •

<

CM

J*

. f,J

O

: :

m

průchoditým. Druhá vrata, nynější hlavní, byla na konci budovy. Poslední polopatro bylo zakončením celé fagady, ale požáry bylo úplně zničeno.

Průčelí toto bylo ozdobeno sgraffitovými kresbami, škrábanými do malty šedé na půdě modré. Části figurální (evangelisté) jsou do

CO

<r

• í' .

k

»<

EP

tu.

g.

₎Nnc^'A /j*

Ars

co

crq

•o

s.

r-

W)

/,

vi - ■

v, -a~->'"-

~Č=?\ ^

Sí

22

Aý

■' '■

1r

\ 5*

fwa>

Vv

VNV. >

/**-■

,v

<SR

$V

,<ž. \

Y,

AjT'

!3^

'■'>

Jo

malty rýsovány ploše, nevystupují z ní, hořejší však ozdoby rostlinné jsou plastické, na způsob štukoví. (Obšírný popis viz v Pam. arch. XX.)

Sgraffitové tyto kresby byly před časy zabíleny a teprve 1. 1899 při restauraci objeveny. (Obr. 217. a 217. a., b.)

Zadní strany radního domu obrácené ke kostelu byly pouze ozdobeny do malty narýsovanými obdélníky a čtverečky.

Vnější výpravě odpovídal vnitřek. Střediskem radního domu byla radní síň. Strop její i vedlejších síní jest pěkně kasetovaný. (Obr. 218.) Kasety mají tvar geometrických obrazců plastických a pěkně profilovaných. Prostřední pole bývá obsáhlejší: nějaký pravoúhelník, jehož strany uprostřed jsou pravoúhle lámány. Po stranách jsou rozloženy trojúhelníky nebo kruhy. (Obr. 219.) L. 1757 usnesla se rada zříditi v radní síni kapličku, do níž děkan K. Rossi daroval oltář. Obraz oltářní představuje Pannu Marii

Mi

/Ä'#/

\ ■MxW"

•,(

jí?

is;

m,

•O

X.-::

V Sk

i.

K

«■    '-*fi f ->vi^r- "^v \

**:i

TSj^

Mir't

:l

rn.mm

y?:

Obr. 218. Mladá Boleslav. Stará radnice. Štukový strop v radní síni.

Bezdězskou, postranní sloupky jsou oblé, korintské. Umělé dílo jest krucifix z kosti řezaný.

Vedlejší síň slula světnice obecní nebo také obecnice, v níž obec se shromaždbvala; nyní jest zdí ve dví přepažena. Mazhauz nejčastěji se ve starých pamětech jmenuje. »Světnice úřadnická« též kancelář, kde úřadníci městští měli své úřední místnosti.

Okna všech těchto místností bývala zasklena kolečky a zavírala se okenicemi. Kasetovaný strop těchto síní jest sklenut křížově bez žeber; konsoly podobají se úplně oněm u sv. Václava, vyšly z týchž rukou. Zvláštní jsou renaissanční dvéře z doby původní 1554, vedoucí do »radní světnice« (porotní síně), jichž postranní pilastry jsou ozdobeny štukovou

ozdobou květinovou: na dlouhém stonku nasazeny jsou listy jahodové a přeslička. Pokryty jsou římsou profilovanou se zubořezem; nahoře znak města Ml. Boleslavě. (Obr. 220.) Pak sloup z 1. 1559, oblý, s jonskou a renaissanční hlavicí, zdobenou akanthem, gotickou lilií a nahoře růžicí.

NYNĚJŠÍ RADNICE vystavěna 1. 1867 od architekta Jiř. Fichtnera a stavitele J-os. Grase na školním náměstí, na místech zasypaného městského příkopu.

Stavba moderně gotická, v níž chová se několik starších obrazů.

V'"<^

Eg

...V

iS

—......

IT

X'

TSS//'^Wá

_______

Í!

Obr. 219. Mladá Boleslav. Stará radnice. Strop v radní síni. Detail kassetování.

V zasedací síni městského zastupitelstva visí portraity císařovny Marie Teresie, císaře Františka Lotrinského, císaře Ferdinanda Dobrotivého a novější obraz Hilšerův. slavnostní odevzdání listiny Rudolfa II., jímž Mladá Boleslav povyšuje se za město královské. V kanceláři městské rady dva genrové obrazy a staré hodiny s dlouhým pouzdrem intarsovaným, z 1. 1717 od Delavosa.

Po chodbách navěšeny jsou na plátně malované erby³) královských podkomoří, mnoho se jich ztratilo. Zachovaly se tyto:

r>

[*>

Pw

'4

IP

L>-,

lU

*Žsj

Jí;

'"'li

1

sglfj

|i I

|j|

>1

OP?» ř

62K

h!

Obr. 220. Mladá Boleslav. Stará radnice. Dvéře v porotní síni.

1. Erb. (Přední polovice koně v modrém poli.)

Ernestvs Wil : Malovetz De Cheynov & Winterberg Eqves St Wenceslai Dnvs In Skalitz Bohvmelitz & Kynkovitz Srae Ce Regime Maie Ad Inclytam C. R. Represen-tationem & Cameram Actvalis Consiliarivs Inclyti Consessvs Svpremorvm DD Regni Officialivm Nec Non Ivdicii Provincialis Maioris Assesor & Svb-Camerarivs Regni Bohemle

2. Erb.

Brojeny a ^íaieřjnij Hijíxřj J^an BDacjIaro JÜrnoftf B)arkroarí \ í|rabku ß an na HDmrsborflfu a JCauIjmtnE X W)í\ CEjrr: Babba ^aubqs Jtemfky Braloroskt; ^Jtpobrfijrjij a $obkomor£t Bralo nmktjri) JDirjl m Bralorojítm GTjrfkrm M 1707.

3. Erb.

Mropný a J?íaífeqmj Biííiřj Tßan iían JfraníiJfek j ©olep Iß an |j na JKaflorotr ríc: (£p: a Kcal: BQft Kabba, Král: íKiJíobrprp i?aub || rp pmski; a J^obkontopt ro Král (Hpfkým. 1737.

4. Erb.

Mtopnrj a ^fafeqmj Ktfftrf JBan RDaqíato ©asmnr Bríoliqktj \ (Btfenbrrku 31: || (£p Král: ffllň: Kabba Král: 3Di{iobrjttp 45aubcp Jcmfkrj a Král: ]$obkomorp || ro Kralorasírat ©fefkrm 1739.

5. Erb (rytířské rodiny Vančurů z Řehníc).

Josephiis Joah: Wandzura Eques de Ržechnitz Sne Srae Cae R. j| May es t: Consiliarius Regius Locumtenens Judicij Provincialis | Majoris aßeßor Regni Sub Cammerarius J Supremus dapifer j| Status Equestris in Regno Bohemiae.

6. Erb.

IOANNES PHYLLIPPUS L : B : DE BlESCHIN DOMINUS IN STRAZO || VITZ ET PARTE MlRATITZ SUAE SACRAE C. R. APOST . M. || CONSILIARIUS INCLYTI C R : GUBERNY ET MAJORIS ÍUDICY PROVINCIALIS ASSESSOR, Regiarum Civitatum in |j Regno Boemiae Subcamerarius in Causis puppissaribus . . actualis Referendarius, Fidei-

COM il MISSORUM IN MATERIA CENSUS DE HAEREDITATIBUS SUPREMI

Directorii economici ... Assessor, resol : in Subcam : Anno 1763.

7. Erb.

IOANNES MARCELUS EQVES DE HENNET SU^E SACRAE CAESARIAE REGIAE APOSTOLICAE MAJESTATIS CONSILIARIUS JNCLITI RECY GVBERNY ET JUDICY PROVINCIALIS MAJORIS ASSESSOR NEC NON REGNI BOHEMIAE SUB-CAMERARIUS 1780.

8. Erb.

Josef Ritter v. Goldamer k. k. Landes Unter-Kämmerer und k. k. Gubernialrath geb. 1. Nov. 1749, wurde im Mo Sept 1814 kk Landes-Unterkämerer und -f- 1818.

9. Erb.

Herr Joseph Freyherr von Kutschern k. k. Gubernial-Rath und Kreishauptmann des saa zer Kreises, wurde laut h. Gubernial-Intimat d. 18. April 1820 k. k. Landesunterkämmerer.

10. Erb.

Karl Freiherr von Margelik k: k: wirklicher Gubernial-Rath vom Jahre 1834 k: k: Landesunterkämmerer der verei nigten k. Frey und Leibgeding Städte.

TEMPL, dům čís. 102.-I., v zákoutí Starého města blíže zámku, ze začátku 14. stol, s přestavbami z 15. a 19. stol. Nejmladší jest severní křídlo, přistavěné na místech, kudy šly schody k Jizeře protější brankou,

1. 1794 snesenou, z níž 1. 1841 odstraněny poslední oblouky. (Obr. 221.)

Budova tato jest bývalá kaple sv. Vojtěcha, k níž 1. 1380 král Václav po smrti kněze Zdeňka praesentoval kněze Ondřeje z Jevíčka:

p-S

mm

i«»?

.i*

<m39

'li

•/

'*kp

*'<^íSS

v<

@j

'SíŠ-

fe

'rjí

Obr. 221. Mladá Boleslav. Dům čís. 102.-I., nazývaný templ.

do kaple »na hrobie«, jak se Starému městu dříve říkalo (srovnej listinu z r. 1334). Kaple po válkách husitských osiřela. V 15. stol. Jan Císař z Hliníku, purkrabí na zámku (1488), místo toto s kaplí přestavěl na dům, z kteréžto doby pocházejí ostatní součásti: jeho erb spatřujeme nad portály, hořejším i dolejším (tuto i manželky jeho). I pozdější jeho držitelé

byly osoby šlechtické. Začátkem 16. století drželi jej Zylvarové z Pilníková, proto ještě po 100 letech slul domem Zylvarovským. Název »templ« jest novější.

Z náměstí uličkou »Myší díra«, přepjatou několika pásy, přichází se k templu, s portálkem sloupovým empirovým. Z předsíňky vedou dvéře v levo do místnosti valené sklenuté, v právo do patra bývalým šnekem ve věži, třetí, prostřední do druhé předsíně; tento portálek z 15. stol.

■i

li

ji

fj

?Éf

íf

V"

H    .......;—

gilt I .. 21

»■■BL-

g§!

mm

mW*

(«»wiiKijnswvts

; ■, .. .. . .....•...... . ■

Obr. 222. Mladá Boleslav. Portál v domě čís. 102.-I.

má vyplněné kouty, profilován jest žlábkem, prutem sukovitým, prostupujícím se; vnější archivolta z líce silně vystupující. V klenáku poprsí muže s erbem, po stranách rozbíhají se lvíčkové. (Obr. 222.)

Ze druhé předsíňky vedou v levo schody do dolejších místností, druhé, střední dvéře (novější) do vestibulu, v právo pak portálek bývalý, gotický (nyní zazděný) do kaple. Po stranách tohoto portálku zazděny jsou pískovcové erby pánů z Cimburka a Berků z Dubé.

Kaple gotická, z počátku 14. věku, jest rozměrů skrovných. Sklenuta jest křížově, se žebry hruškovitě profilovanými, jež protínají dva svorníky

ploché s novějšími malbami; sbíhají na konsoly při stěnách: v levo tři, v právo tři. Rohové konsoly jsou válce nízké, šikmo plasticky proužkované, podepřené kuželem dolů obráceným, též proužkovaným; ostatní jsou masky. Oken kaple nemá, jen portál široký, na balkon otevřený, se segmentovým obloukem (bývalý triumfální oblouk do arkýře, kněžiště?). (Obr. 223.)

Schody již jmenované vedou dolů na parkán; z nich odbočují v právo dvéře hrotitě sklenuté do sklepu goticky sklenutého, v levo do

KS.

-A

■

l Ji Jf í/m

' j.

■■

m.

IfiST* U

mmt %

; ;ntv ;

}M

Obr. 223. Mladá Boleslav. Kaple v domě čís. 102. I.

světniček, dvéře dolejší v ostění ovinuty jsou pískovcovým mohutným torem, které se nahoře zatáčí pod klenák se štítkem: červený kříž v podkově (jako nahoře) a s týmiž provazci po stranách splývajícími; dole na podstavcích jsou plastické erby, opět kříž v podkově a v levo šíp, luk a ostruha.

V hořejších místnostech jest nyní umístěno z velké části krajinské museum. (Viz dále heslo Museum.)

VODÁRNA stojí na příkré stráni na západní straně města, kolmo nad vodním pramenem, z něhož žene vodu do města. Poprvé byla vystavěna od pánů z Cimburka 1. 1496, 1. 1510 připomíná se »stroj vodní, kterým se voda do města žene«; 1. 1554—55 byla znova vystavěna od pánů z Krajku. L. 1576 puštěna jest, stavení bílé, kamenné i s vodními stroji, městu, za stálý plat 20 k. gr. ročně.

ij-

[ 'i

Wm

f-V

r**?

: - iti

• *

&ál8É*gai

Obr. 224. Mladá Boleslav. Vodárna z r. 1/21.

L. 1721 se s ohromným praskotem a hlukem sesula; léta pak příštího postavena nová věž, jak to připomíná tento nápis:

TurrIs hyDría

SABATHO SANCTO ANTE BiNOS

anDros CoLLapsa aVspICe Déo ab InCLIto senatV eX proVentV VrbIs noVa eXtrVItVr

tVo sVb aDIVtorIo sanCte Ioannes nepoMVCene LaVros qVanDo sVI CaroLo tríbVere boeMI

VRBS HIC NOSTRA MlHl

tVnC qVoqVe staré Dabat

sVb DanIele WenCesLao ToMasIo

17 VRBISPR:⁴) 23.

Postavil ji boleslavský stavitel K. Rossi, začež dostal 900 zl. a 40a dříví; plán shotovil Pavel Ignác Bayer, za co dostal 150 zl. L. 1761 po velikém požáru byla opět opravována.

Jest to stavení čtyřpatrové, podoby jehlance komolého, s okénky

..

MÜI

II

•V

♦řiíir

*

II

Obr. 225. Mladá Boleslav. Staré gymnasium (1784).

obdélníkovými, po jednom v každém patru po jedné straně, obílené, bez fagady, s vodními stroji uvnitř. (Obr. 224.)

MĚSTSKÝ CHOROBINEC Stojí na místech historicky památných, při bratrském Karmelu, uprostřed mezi domy někdy bratrské šlechty; i dům tento patřil šlechtici J. Hrzaňovi z Harasova, jenž prodal jej bratrské Jednotě, aby byla do něho z Karmelu bratrská škola přenesena (kolem

1. 1580). Po r. 1623 dům tento spustnul. Město Boleslav znova vystavělo tu dům pro školy latinské, gymnasium, které sem léta 1784 z Kosmonos bylo přeneseno. V té podobě se uchoval podnes. (Obr. 225.) Staré, sešlé stavení se šindelovou mansardou (z pol. 18. stol.). Průčelní stranu zdobí freskový obraz z té doby (1785) mezi okny ve štukovém rámu: sv. Josef Kalasánský, zakladatel řádu Zbožných Škol, přijímá dítky oblečené v kroji

18. věku; k nim v oblacích Madonna se sklání. Pod obrazem v rámci z akanthových rozvilin nápis s chronogramem (dvakrát 1786):

LVSTRIS VICENIS PICARDO SACRA FAVENSQVE

SCRIBITVR HOC SEDES ATQYE ' PALAESTRA LOCO

EXVLE PICARDO TENET HAS CA

LASANTIVS AEDES GRATIOR VSQVE PUS CANET APOLLO SCHOLIS

Před tímto průčelím stojí pískovcová socha sv, Anny, jež učí z knihy Pannu Marii, práce slušná. Nad podstavci trojbokém s pěknou římsou, uprostřed obloukem prohnutou, nápis:

EX VOTO

A (hierogram Maria, Anna) MDCCXLIII.

Po straně stávala brána ze 16. století, 1. 1901 sbořená, obloukem překlenutá. Archivolta mělce profilovaná, nástavec barokní s ananasem ve vrcholu; po jeho stranách v polích štukové ornamenty rozvilinové.

Na Novém městě BUDOVA BERNÍHO ÚŘADU, a. 16./II. z počátku 18. st. (1722). Průčelí do náměstí obrácené s dvoupatrovým risalitem, barokové úpravy. Mansardská střecha. Na nárožích pískovcové putti. (Obr. 226.)

VOJENSKÁ NEMOCNICE Z r. 1818. Střízlivá budova obdélná se dvěma příčnými křídly; okna bez ozdoby. Klenby křížové a valené-V zahradě barokní pa vil Ion. Na průčelní straně budovy nápis:

AVSPICE FRANCISCO I. | VALETVDINI |

PATRIAE PROPVGNATORVM REFICIEN DAE | BOHEMIAE ORDINES MDCCCVIII.

STARÝ ŠPITÁL KATEŘINY MILITKÉ, nyní městský sirot

činec, za šrankem březenským, býval spojen s hospodářskými staveními

a zahradou. L. 1761 při velikém požáru městském lehl popelem a vystavěn v nynější podobě. Jest to budova patrová, kamenná, s pískovcovým sousoším, významu případného, v čele na hmotné attice.

Špitál českobratrský stával při velkém sboru, špitál vojenský v domě č. 100.-IL, jejž dlouho označoval veliký orel; mimo to byly zde špitál židovský a starodávný špitál svatovítský při klášteře johannitském.

PRAŽSKÁ BRÁNA, Z bývalé brány pražské, svatovítské, zachovaly se zbytky, nově upravené léta 1827. Po stranách ulice stojí hranoly zdivá, na nichž leží lvi s korunou, žezlem a jablkem, typu renaissančního, kopie starších. I domek č. 5. patřil ku pražské bráně. (Srovnej obr. 145.)

SOUKROMÉ DOMY. Podloubí bývala na Starém náměstí při všech domích: užívalo se jich nejen k chůzi, ale i k obchodním a živnostenským vůbec potřebám. Většina jich byla v 19. století zastavěna, domy se o ně rozšířily, jak dobře lze rozeznávati v domích: staré, zadní části místností jsou většinou klenuté, ony z loubí přistavěné jsou ploché. Dosud se zachovala u čísel 6.—12., 30.—33., 100 a 104.—108. Podloubí tato jsou sklenuta buď křížem bez žeber (nejstarší ze 17. stol.), valené nebo plackou (18.—19. století); goticky sklenutá se již nezachovala. Na Willenbergově kresbě viděti gotické štíty. (Srovnej obr. 227.)

Dům čís. 2. byl vystavěn 1. 1779 od pražského stavitele Pfannera. V nádvoří na osmi hmotných konsolách spočívá pavlač. Na pískovcové balustrádě socha Piety, současná. Dům čís. 3. s mansardovou střechou.

i r css

TT,

B |Jpř- ■■ * *

_J

i\m *

•i=S;||i :íi

i 1 Wll'" :

s:

KSf

•s:

tá

Wl

v-.    -■

I__

mi

Obr. 226. Mladá Boleslav. Dům č. 16.-II. (bývalý kamera!).

Oba tyto domy stojí na místech někdy k zámku příslušných, na zasypaném

příkopě.

Dům čís. 8. v loubí s brankou, na níž slušná ozdoba empirová.

Dům čís. 16. Ve schodišti loggie z počátku 17. stol.: na nároží toskánský sloup, poprsnice plná s římsou, jež spočívá na třech konsolách volutových a tyto na hlavičkách andílčích. Sdružená okna s rámem profilovaným. (Obr. 228.) — Klenby ve schodišti i místnostech křížové bez žeber. Okna v patře, ve dvoře ze 17. stol. se chambranou, napřed v hlavní budově přestavěna, zvýšena; tady dvě zazděné karyatidy: mužská a ženská. — Ve dvoře dva opěráky a nad nimi nápis:

33o§e    ©toebornj

2fyopr$eg neun -IRiloft $

Čís. 17. Gotický portálek do sklepa.

Čís. 18. Ve dvoře zazděna psí hlava, pískovcová (gotická konsola?); v chodbě gotický portálek s vyplněnými kouty.

Čís. 21. Ve dvoře pískovcová socha sv. Floriána, na podstavci empirovém. V průčelí na attice štít, barokně vykrojený, ze 17. st. V patře mezi okny v rámu oblomovaném pět ran Kristových: vše štukové.

•i!

^.llÉÉisWl

li «■*    1||:

Obr. 227. Mladá Boleslav. Staré náměstí. Pohled z okna bývalé radnice k zámku.

, :>1

mm1

mm

li

mx

¥m

s&|

: fr

1 SWWt

*H\J|

| É,

'i.

ÍP«ífe m;.

fef

Í8

V?

V, \ *

Čís. 25. Gotický portálek do sklepa, pravoúhlý s vyplněnými kouty, barokní dvéře železné.

Čís. 31. v loubí (přestavěno). Socha sv. Jana Nep. z 18. stol. přenesena na dům Ziegelheimův. V prvním patře byly dva portálky ze 17. stol.

Schodiště a zadní část průjezdu byly sklenuty křížově bez žeber, místnosti valené s lunetami. Na počátku schodiště byl sloup s hlavicí ovinutou plasticky tesaným ovocem, se dříkem nahoru i dolů zúženým, ovinutým révou a hrubým torem, na patce široký akanth (nyní v museu). (Obr. 229.)

-    7<>

100

msm

tm

Hl

-III

fm

i!,.

li,

lom

I .    •=77Í))'|

* pt||^

=,y<gi

V«ik=,

"7 —

JETÍ!

""317    _

skolil fi

jgi;

tí

■3'

liliu I

is

lil

<v.U/

Bc%.

Obr. 228. Mladá Boleslav. Loggie v domě čís. 16.-I.

Čís. 32. Pěkný štít volutový s nástavcem trojúhelníkovým; na nárožích busty Turků. Pod okny štukové věnce a pod středním obraz Panny Marie, pod ní relief čápa, zlacený. (Konec 17. stol.) Do podloubí vede okno renaissanční se chambranou. Schodiště a přízemní místnosti s barokními klenbami na římsových konsolách. Ve dvoře renaissanční okno, v zadním domku zbytek arkýře. (Obr. 229.)

Čís. 68. Bývalý Panský dům, nyní spojené 3 domy v hejtmanství. Střízlivá budova bez slohu. (Obr. 230.)

Č í s. 87. (na protější straně náměstí): na původním průjezdu v klenáku plastická hlava vousáče, stylisovaná, barokní.

Čís. 88. Goticky sklenutá síň, nyní zdí přepažená: svorník zakryt zdí, žebra profilu pozdně gotického, hruškovitého, zabíhají do stěn. Do bývalého loubí vede pravoúhlé okénko s mělce profilovaným rámem a původní mříží. Poč. 16. stol.

Čís. 92. Ve dvoře byla barokní pavlač s prolamovanou balustrádou,

íS

gř w ‘

ISy

■ mm

r~m' -|

]] 1 LIJ iS

- -?■; I

PS

■■i.

■■ .

■■

umu

____í

‘I*!

k:

QCJ

t]U

i*

i.

7-T1

Obr. 229. Mladá Boleslav. Domy Čís. 31. a 32.-I.

jež r. 1902 výbuchem acetylenu spadla. V chodbě zazděn zvonařský znak J. Pricqueye z konce 17. stol. (Klenák z portálu.)

V čís. 94., 95., 100. zbytky pozdně gotické a renaissanční: polokruhové portálky s pískovcovým opažením, klenby podepřené toskánskými sloupy.

Čís. 104. Nad okny neumělé malby: holubice, andílci hlavy.

Čís. 105. V klenáku archivolty podloubí pelikán s mláďaty ze štuku.

Čís. 106. Kaplička s barokní soškou sv. Jana Nep. z pískovce.

Čís. 108. Fagada ze 17. stol., moderní úpravou změněná. Původní jen portál s bossážovanými pilastry po stranách a kládím s oblomovanou římsou; ve cviklech fagettované výplně. Ve dvoře nad rondelem hradebním vystavěn barokní šestiboký altán, sklenutý šestibokou kupolí, šindelovým stanem krytý; na báni půlměsíc.

PLÁN KRÁL. MĚSTA MLADÉHO BOLESLAVA NAD JIZEROU.

l\

zm

Lu4\ *

311!

Q>

0/ 7

' 7 ^ % f / í« I

pt

f?

Sz/

g|3

°-7

. ⁷Á/

9.

/>

«1

í (s

Ii7

PV *

ít W-

<1

r.

(Mrll

IšFTí

:ftol

?9

72S

J |gggg| P

r-Xl

''&J5

7*

f?

Hltí

í^-VÍ

r-.

W-k

2Jm

eg^Ti

q.

"i

7A>

<jT-S

r*

* /t

q‘

<*• Vt\' *

MLADÁ BOLESLAV.

11

n.

Číslice arabské značí čísla domů v textu (na str. 191- 290.) uvedených Číslice římské značí:

gp

Tel

SAU

¹¹ O ^ ÄT\ ů Q

27

\\

z-

hV

I. Zámek, nyní kasárny.

II. Stará radnice, nyní krajský soud.

III.    Děkanský kostel Panny Marie.

IV.    Děkanství.

V. Kostel sv. Jana.

VI. Starý hřbitovs kostelem sv. Havla.

VII. Bývalý sbor Českých Bratří, pak kostel sv. Václava.

VIII. Klášter s kostelem sv. Bonaventury.

IX. Bývalá škola bratrská, staré gymnasium, nyní chudobinec.

X. Synagoga.

XI. Krajské museum.

XII. Bývalý kostel sv. Víta na Podolci.

XIII.    Vojenská nemocnice.

XIV.    Židovský hřbitov.

XV. Nová radnice s gymnasiem a školou obecnou dívčí (druhou). XVI. Sirotčinec, bývalý špitál Kateřiny Militké.

XVII. Podzámecký mlýn.

P — Pražská brána.

■ ..

/■

. ..-v, .

::; J:

\

í :

■

n : i

..

.

Ví

Všechny výše jmenované domy stojí v náměstí. V ulicích, na místech odlehlejších, důui čís. 63. (ve starofarní ulici) má z bývalého štítu domovního tři lidské masky — z počátku 18. stol. Nedaleko dům čís. 73. má v klenáku nad portálkem řeznický emblem a po stranách nápis (vytesaný): WENCL WRANY. Na dveřích pěkně řezaná mušle. Z počátku 19. stol. Dům čís. 133., bývalá fara; sklenut v přízemí křížově; z konce 18. stol. V zadní části budovy zachovaly se zbytky goticky sklenuté stavby síně v třech křížových polích; též zbytky válcovitých přípor a konsol, z nichž některé jsou uloženy v museu.

'Čís. 42. na Podolci. Nade dveřmi štítek pískovcový se znakem: dvojnásobná roseta šestilistá. Po stranách 16 M. Q Z. 15.

iP

01

Eflr

mm

iUJrS I:|

g.ji

4*1

£ť;-r

z. :-

mj

......

Obr. 230. Mladá Boleslav. Starý dům č. 68., t. ř. Panský, v malém loubí, a radnice kolem r. 1820 ; v pozadí děkanský kostel.

Čís. 43. řečený »u kapličky« na návrší, samé dvéře zapadlé, z 18. st. (Obr. 231. a 232.)

Čís. 44. U sklepa pískovcový portálek a některé klenby barokní. Šindelová mansarda.

Čís. 49. za Klenicí, »pod skalou«, starý dům, jenž v 16. věku patřil některým rodinám šlechtickým. Do zdi zasazena deska pískovcová s nápisem o veliké povodni 1. 1789, která povstala následkem průtrže mračen u Kosti a na Podolci mnoho škod nadělala; lidská ruka tu ukazovala výšku vody tehdejší. Z nápisu toho jsem si uchoval začátek:

©ne 27. ^unj 1789 9íořu šřrge protínal a ftrtyanj Styímiřů hňftaupilí ft>obt> bo tiedjto mift tomu ať fagbi hnětli fbij; bube cgif^t.

Ve mlýně podzámeckém nade dveřmi do mlýnice erby Kašp. Strnada z Tryskovic a manželky jeho Anýžky z Kuřího vytesané

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Ml.-Boleslavský.

—~~ r....

ív*

_

m

K

&

-igglfe

f

i

f

i

-'•f

' i /

.

—

r

SS?

4

1

;r

'.ff

+3

• /

|á

m S

V

(:■ .?

ass

• jwtf

É? V

t

n.

^ - ■■" ■ •■ ■ j-\    3-T

Obr. 231. Mladá Boleslav. Dum č. 43. na Podolci.

t»,"

t*

E.

f

íí;

»•V.

F

řH-

i

gS

--j

.*8

il

*

pp

T

-iJĚ

1

m

m

L______

Kttk

ň

w

***'

J

a

.'^^V « :

'®ai§

I

r

;«

■m

do pískovce. Uvnitř zařízení dřevěné, spočívající na dřevěných sloupech slušně řezaných. Z let 1560—70.

KRAJINSKÉ MUSEUM umístěno jest v > templu«, jenž sám jest součástkou musejních sbírek. Nejvzácnější předměty musejní jsou tři

Sb

T-

ifř

"U

Cj

:v*

p

> trn *

yjM

yps

tlili ip

& tet'.-/ :

» í2-— -

Tp iy

L~.

wk

Wi

h^Tv>-~^®K

'•-•:♦-"%• v-r -Fv ia----7—. «»fgpjiJft

'llIlfYí

«Šálil

m. i

■yH-y

—4»-v Vvja

♦    . v ^ '

"■**— ■ -

;.y';

■ 'i; ••^í-e.sU, -ÍAv’u.ýí

WM

•\y

é:Á

K’

.tm ámit? z    jjj

= ■    5- . '~%ijg^

aastí.;Jfř:Kil fe”;;'o - '    '

:<Ö»----- ■ - <;.-    < ■

Iffljjl    ----

rm

*fe-    ^ - _ <,- ^

t&fc sř fc    &* í ;> ,.-'J4fc ' J

* s~.j»~..:• eafeaMfar. r> ^ÉL • .íh-VTr»- 'fřfsřató: í

31 vnt'/'J<ťř ? JíSbKIém*“- . xítV • ž^ ^SťLJ}

Obr. 233. Mladá Boleslav. Městské museum. Latinský kancionál. Initiála s obrazem biskupa na trůně a krajovon výzdobou.

kancionály: latinský z konce 15. st. a dva české z r. 1572. Pocházejí z doby kališnické; byly všechny už posouzeny a oceněny po stránce umělecké, historické i od znalců církevního zpěvu.

1. Nej starší, latinský, z konce 15. století; staří zvali jej Graduale, prof. Dr. Chytil jmenuje jej Antifonář. Zprávy oněm podali: J. Er. Vocel v Arch. Pam. (1859) III., Dr. K. Chytil: Vývoj miniaturního malířství českého

v době Jagelonské 1896, (se 4 ill.) a Pam. XV. 540. P. Konrád Kar.: Dějiny posvátného zpěvu staroč. II. 1893, Katalog retrospektivní výstavy 1891.

Desky dřevěné v tuhé vazbě kožené jsou okovány po stranách i uprostřed mosazným arabeskovým ornamentem.

f‘

•xrn-

ťfltr tm

tm

u.

rr

y-'Sk

.....■»** » ^

I*-* ,.t*± ■

ft-

tumío fui (ti Q13.tr m

mmmm afar u m mm

'D

—r-'—

ty***#*-**

íňimfe tm eftíoitt tmťu

a t u . Uv

/4ř'"'4

Myum

Lf tnintftmih ttttet to$na

áW

H:

Obr. 234. Mladá Boleslav. Městské museum. Kancionál latinský. Iniciála s obrazem z mrtvých vstání Páně a potkání Ježíše s Marií na dolním okraji.

Na předním přídeští jest poznamenáno:

2B tomto ©rctbuale Siftů sůfiatoa 5 ř. 52, učinj 412 fíiftů ©tato fe ja; pfanj a Siftuío ^rjedjtenj ga Síurgabu ^urfmiftra ^afuba ^ubacsfa. A° 1626.

»Zůstává« — při této pobělohorské revisi byly některé listy, jmenovitě úvod, jak z fugy lze souditi, vyříznuty.

Malován jest na listech pergamenových dlouhých 0⁻71 m, širokých 0’47 m. Obsahuje zpěvy na výroční svátky a slavnosti počínaje dobou

adventní. Úvodní část jest bez signatury. Slovem »Sanctus« začíná se: iniciálka S ozdobena jest obrazem Boha otce. Linie pro noty jsou červené, noty černé. Začátky oficií na velké slavnosti jsou malovány zlatém: noty, i text, okraje takových listů jsou okrášleny malbami. Iniciálky veliké jsou vyplněny biblickými obrazy, menších iniciálek všude v textu s pitvornými maskami jest velmi mnoho. (Obr. 233. a 234.) Obrazy, prokládané zlatém,

ok?

MĚSTA MBB ť¹1 5LAWÍE NA) GM

^ . - .a «

01

j^i

xl

bkl

*Jp%

m,

k\š

ř- I? •

iwr

irl-S •

Jr

;d

R*.

x VÍ-

%**

.45 4|

L>

*•

**

|!W .-

M l>

'■*éf "2f

Eišerl

I,

Obr. 235. Mladá Boleslav. Městské museum. Znak města z českého kancionálu z r. 1572.

jsou syté, svěží. — K. Chytil v textu vypátral i autora skrytého: jest to Janiček Zmilelý z Písku (lc. str. 25. s obr. 15.).

2.—3. České kancionály jsou z mladší školy malířské v 16. věku, pořízené nákladem boleslavské měštky Kateřiny Militké a malované od Jana Kantora, měštěnína Starého města Pražského, 1. 1572. (Pam. Arch. XIV., 12.) Větší, s předmluvou Sixta z Ottersdorfu a znaky pánů z Krayku a bývalých vrchností, má rozměry 0'65 X 0'44 m a listů 552 (21 vyříznut). Malby jsou z dvojí ruky (mistr a dílna). Vazba z bílé kůže s kováním. Třetí čítá 431 stran (0‘54 X 0’37 m). Neschází z něho nic. Úpravou a technickým provedením podobá se předešlému. (Obr. 235.—238.)

Sbírky umístěny jsou v pěti síních, některé v gymnasiu. Jen cennější buďtež uvedeny: V první místnosti polokruhem rozestaveny jsou

JISř'

MM

vy

|B

■j$ez£zm

»i

ff

•#-

•—---»»-

i.,

¹

něm po posledním požáru z 1. 1761 bohyně spravedlnosti, jím se zvonívalo zločincům vedeným na popraviště, nyní slouží jako umíráček. V letech 1825 připomíná se tu zvonečková hra laděná do D-dur.

²

V lucerně visi zvonek, jímž se jindy »na rathouz« zvonilo, proto vyobrazena na

³

Největší má rozměr 0 88 m X 070 m, nejmenší 0 70 m X 0‘44 m.

⁴

Primate.

■ffi+=±=3s— ♦ ::i^z»zzzy

3K.

^ ■#    &......^__7“’ _I3L.....^71

.•i⁷

IR WiS

p.

V-SäB

R«

Obr. 236. Mladá Boleslav. Městské museum. Z českého kancionálu z r. 1572.

železné kříže, tepané práce, z 17. a 18. stol. Kolem sbírky zbraní, hlavně z válek francouzských, z r. 1848 a 1866; pak mu čidla.

Z obrazů na stěnách zmínky hodny jsou: portréty obou Michaloviců (z poč. 17. stol.), kteří v letech 1335—54 klášter zdejší vystavěli a rozhojnili; císař Josef II., V. Budovec z Budova, obraz z praporu voskářského

a umučený Kristus Pán, oba z konce 17. stol. Dvě pěkně vykládané skříně z 18. stol.

V druhé síni: Sbírka předmětů národopisných, hlavně výšivek; pak archiv. Obrazy zdoby 301eté války na skle, požár Mladé

v~>

4’

Wm

■ ' 'i

"M

&3£

jj‘; I

\t,.    i-'-

^.^SrT m- s

J>

íří

i/ >

I*.- -~f>

Cirjr

->

>1

fcá

/• ;v

Mfe

:-4

F>.

#-

, >* '■ jr

■ í»

í\

Obr. 237. Mladá Boleslav. Městské museum. Miniatura z českého kancionálu z r. 1572. (Přijímání pod oboji.)

.%■

Boleslavě 1. 1761 a 1859; rytiny boleslavského malíře Kupeckého (obr. 239.); rytiny 301eté války, sbírka mincí.

V třetí místnosti: Cínová deska s rakve Mark. Valdštejnské z Lobkovic f 1615. Skříně s nádobím, z něhož zajímavé jsou formy na oplatky z 1. 1553 a druhé bez letopočtu, o 100 let mladší (obr. 240.)

p *•*

ni

twfl&o tvflČm*$uryÍK>

ar-^5». "»aE^ Mw

ií|

FZ

l|§k '

Rjí*-'' ■-’.

k ■' ■'."JSím

UVÍ

fPf

m- .

i'i

XyJ

smi

w*

i)

i,

Obr. 238. Mladá Boleslav. Městské museum. Miniatura v českém kancionálu (posvícení) z r. 1572.

L.

"i a

Bi

CJ L(:

<nx

Í||,

Obr. 239. Mladá Boleslav. Městské museum. Vlastní portrait Jana Kupeckého. (Rytina.)

a hmoždíř z r. 1545 (obr.

241.); sbírka šperků, kachlů z 15. a 16. st., obrazy cis. Marie Tere-sie a Františka Lotrinského, hraběnky Sporkové z r. 1702, a Panny Marie Bezdězské (několikrát); sbírka starých hodin.

Ve čtvrté síni:

Sbírky cechovních pořádků, zvláště pěkně vykládané pokladnice (9 počtem), z nichž nejpěknější jest soukenická z 1. 1755; vývěsy her-berků, pohřební obrázky, korouhve. Papírové mince.

V páté síni: Levá strana ve třech skříních věnována jest nálezům praehistorickým v Boleslavště: vyloženy tu sbírky popelnic, ozdoby bronzové, domácí náčiní koštěné, sbírky šípů, křížů, kamenná dláta a mlaty, ozdoby jantarové z nalezišť, o nichž na jiném místě zmínka se činí. V poslední (čtvrté) skříni uloženy mimo praehistorii různá pečetidla města Ml. Boleslavi a cechů řemeslnických (viz dále), nádobky různé a pacifikál z bývalého kostela

sv. Václava. Pravá strana obsahuje listiny pergamenové (z nichž nejstarší z 1. 1334, kterou Ješek z Michalovic zakládá Staré město), různé kalendáře (nejstarší z 1. 1620) a literaturu českou středověkou, boleslavské a do-brovické prvotisky (kopie). Sbírka obrazů, pohledy na město Ml. Boleslav v různých dobách. Ve všech síních jsou rozestaveny truhly vykládané, almárky a jiné předměty ze staročeské domácnosti.

mm

•-

SK

j|g

w..

Pü

gggg

(p*

Obr. 240. Mladá Boleslav. Městské museum. Formy na oplatky.

--

Obr. 241. Mladá Boleslav. Městské museum. Hmoždíř z r. 1545.

Pečetidla městská: (Obr. 242.)

1. »Velká* pečeť, stříbrná, na stříbrném řetězu. Průměr 0 05 m. Uvnitř boleslavský lev ve štítu, na okraji v kruhu opis: + stgtlluttt + rimfaíis + rpnuEnis + boLsatu +

Na zadní straně letopočet 1631, jest však starší, z poč. XVI. století.

2.    »Menší« pečeť na témže řetězu, v průměru 003 m. Uprostřed boleslavský lev ve štítu; kolem v kruhu opis: ® SECRETVM ® CIVITATIS ® IVNIORIS ® BOLESLAVV ® 1C.

3.    Uvnitř lev se dvěma ocasy — u ostatních jen s jedním — na okrajích kruhový opis: SIGILLVM + CIVITATIS + IVNIORIS : BOLESLAL Průměr 0 035 m.

...

'i

Obr. 242. Mladá Boleslav. Městské museum. Pečetidla města Mladé Boleslavě: čís. 1. (nahoře), čís. 2. (v právo), čís. 3. (v levo), čí . 5. (dole).

4.    Uvnitř lev ve štítku. Opis: SIG . CANCEAR . CIWITATIS NEOBO-LISL. Průměr 0’025 m.

5.    Ze 16. věku jest pečeť rychtářská: uprostřed rytířská postava, po stranách M — Ba kolem opis: PECZET RICHTARZKA.

Mnohem pozdějšího, mladšího původu z konce 18. a počátku 19. stol. jsou pečeti městské:

6.    Pod lvíčkem: SIG: BVNTZL. Průměr 0'02 m.

7.    MAGISTRAT D K : KREISST : JUNG BUNZLAU 0’03 m.

8.    Stadt Verordeten Colllegivm Ivngbvnzlav.

Uprostřed boleslavský lev. Průměr 0’03 m.

9.    Magistrat der Kreist. Jungbunzlau. 0‘03 m.

Pečetidla cechovní: (Obr. 243.)

1.    Na obvodu opis: CEHC . SAVKIENICZKI . MIESTA . MLADÉ . BOLESLAWIE . NA ISE Uvnitř znak cechu soukenického a pod ním letopočet 1577. Průměr 0 04 m.

2.    PECZ : POCZ : RZEM : SSEFCOW : MIES : MLADÍ : BOLESLAW1. Uvnitř znak ševcovský v rámci. Průměr 0 03 m.

3.    PECZET. CZECHY. SLADOWN1CZ : K: W¹): MLADÉ BOLESLAWY. Uvnitř 1793. Pod letopočtem znak cechovní, bohatý. Průměr 004 m.

.KB

Yljjf

Obr. 243. Mladá Boleslav. Městské museum. Cechovní pečetidla čís. 1. (v levo), čís. 3. (v právo) a pečetidlo kronikáře M. Jiří Kezelia (uprostřed).

4.    PECZAET : POCT : CECHV . ML1N : W K : MEST MLAĎ : BOLE-SLA NAD 1SER $?. Uprostřed opisu v kruhu znak cechu mlynářského: pod ním letopočet 1765. Průměr 0 05 m.

5.    1VNGBVNZLAVER ZVNFT S1G. Uprostřed emblem cechu postři-hačského. Průměr 0 03 m.

Mimo tyto mnoho pečetidel soukromých, městských i šlechtických, z nichž na obr. 243. viz pečetidlo M. J. Kezelia z poč. XVII. stol.

(Pečetidla na děkanství viz na str. 218)

ŽIDOVSKÉ MĚSTO nazývala se část Starého města při hradbách městských, kde měli židé v držení více domů, po obou stranách nynějšího děkanského kostela i v nynější děkanské ulici; drželi je dědičně a spravovali se knihami městskými již ve věku 15. V 17. stol. bylo židovské město uzavřeno židovským šraňkem a »šňůrou«. Po válce 301eté přibylo židovských domů valně, hlavně stěhováním z Polska a z venkovských obcí. —

SYNAGOGA ze 17. století, s adaptacemi na straně západní

' z 18. století.

Budova obdélná, břidlicovým sedlem krytá. Stěny hladké, podepřené na straně do bývalého příkopu městského třemi opěráky zděnými, s vyžlabenou pískovcovou římsou. Okna s pískovcovými chambranami

profilovanými, dole s kapkami. Ostatní strany zmodernisovány. Vchod jeden z ulice, druhý ze dvora.

Uvnitř tři páry oken jsou sklenuty segmentově, loď sklenuta jest valené s výseči nad okny. Klenba jest nesena pilastry s římsovitými hlavicemi a ozdobena štukem a to: čtyřkruhovými rámy, kruhy a elipsami. V zadu a na západní straně přiléhá synagoga ku spolkovému domu; zde postavena kruchta, krytá ploše.

*¥*5

osa»

r

3 fjfl

| **.P J> rl f

i j ...

Obr. 244. Mladá Boleslav. Synagoga. Archa úmluvy.

Zařízení moderní, stolice bez ozdob jsou číslovány a bývaly majetkem soukromým, úředními knihami zjištěným, jež se dědičně odkazovaly, prodávaly a i do zástavy dávaly. Ze starší doby pochází jen svatostánek z poč. 18. stol. Z kamene tesaná architektura korintská, s dvojicemi sloupů o dvou patrech. Sloupy spočívají na hranolových stylobatech, obstupují dole schránku s desaterem, nahoře po stranách kartuše akanthy . lemované, korunované. Nátěr nový. (Obr. 244.)

Kalich: kupa má výšky 0086 m, průměr 0 074 m, stříbrná, zlacená.

Na kupě guirlandový motiv, prokládaný liliovými ornamenty; v předu u věnci lovecký emblem (dvě pušky) a po jeho stranách písmena:

Nodus jest vásovitý, s bosáží, s 3 uchy, noha kužel, dole jazýčkové listy

h s c s

16 23

(jako spodek kupy). Na noze punc: (nRs) (CB). Noha spravována proužkem mosazným. (Obr. 245.)

MUSEUM židovské obce, umístěné ve škole. Uvádíme ze sbírek:

1.    Sklenice z 1. 1830, rytá:

2.    věžička filigranová, stříbrná, o třech poschodích, s praporečkem na čtyřech nohách; vys. 0-27 m\

3.    kalich z XIX. stol.;

LlA

4.    vazba knih z 1. 1850; starší jsou rohy a střední kartuš s obětováním Isáka, práce tepaná, rokoková;

5.    pečetidlo 0‘036 m průměru, železné s opisem heberejským kolem t. zv. můří nohy.

6.    nádoba vys. 029 m, stříbrná, zlacená, ucho masivní, volutové s kulemi na hraně. Na ploše vytepány jsou grotesky, 3 lví hlavy, z nichž vybíhá renais-

sanční ornamentika. Víko s podobnou ornamentikou a puncem (^d) • * • 12 . B ukazuje na XVII. století; snad jest to kopie.

kou

7.    rolničky z tóry: a) se znač-a 1810; U) značka

(I

1815; c)

18 . .; d) T N 18 . .

8.    štítek z r. 1850, značka (AM)

druhý 1810    (^S)

Sbírka paramentů v počtu tak hojném, tak starožitných a s tak bohatou výpravou, jako nikde v Bole-slavště. Nejstarší pochází z 1. 1655.

Obr. 245. Mladá Boleslav. Kalich v synagoze.

Všechny zhotoveny jsou z látky hedvábné, s bohatým, zlatým vyšíváním; k nemalé ozdobě přispívá i věnování nahoře, židovským písmem, které vyšíváno jest dekorativně. Pocházejí z darů zámožnějších rodin židovských.

1.    Opona z léta 1655. Nahoře koruna a zlatém vyšívaná roseta. Věnovací nápis písmem židovským jest na červeném sametu, pod věnováním pole: na hedvábí kvítkované, empirové, po stranách šňůry a atlasové pruhy. Délka 1 '44 w.

2.    Z 1. 1658 (2‘31 X 1*30 m). Původní jsou jen postranní porty s ornamentem rostlinným, se vkládanými ptáčky.

3.    Z r. 1695. Pod židovským věnováním dvě zlatém vyšívané koruny. Látka hedvábná, kvítkovaná.

4.    Z 1. 1702. Po stranách točené sloupy, ovinuté révou, na podstavcích ornamentovaných. Svrchu urny s květinami, uprostřed dessin: akanthy a listy tulipánové, pampelišky a slunečnice. (Obr. 246.)

5.    Z 1. 1707. Na vrchu věnování židovským písmem, po stranách urny s květinami, níže v poli na černém sametu větvicový ornament, spojovaný korunami a vyšitý podkládaným zlatém. Rozměry: 2 36 X 1‘55 m.

x. ■■■    r-

13

psllsig’HiaiS

•i

Ml

l£3i

■jim

Wm,

EX

•t

».i

■iV

rtí

i*

Iř#

L”

r‘ o

v:

? nn

Ol

1‘

s k^essä

Obr. 246. Mladá Boleslav. Opona svatostánku č. 4. v židovském museu.

6.    Z 1. 1724. Nahoře vásy s květinami, pod nimi koruny a mezi tím věnování. Po stranách a dole pásky s rostlinným ornamentem. Rozměry: 2 40 « X 1'55 m. (Obr. 247.)

7.    Z 1. 1732. Původní jen svršek s urnami a věnováním v rámu věncovém. Rozměry: 230 m X 1'50 ni.

8.    Z r. 1739. Nejbohatší — než defekt. Po stranách točené sloupy, ovinuté révou a s podstavcem ornamentovaným. Vyšívání zlatém a stříbrem vysoké, reliéfní. V ornamentu, v bodech protínacích, nasazené korunky.

9.    Z 1. 1744. Věnování na hedvábné, temné půdě. Dolejší plocha rozdělena na 4 plochy stejného ornamentu, vyšívaného ploše šňůrkovým zlatém: víry vkládané do stylisovaného akanthu a granátových jablek.

10.    Z 1. 1760. Dekorace květinová, granáty, rolničky.

11.    Z 1. 1764. Celá plocha pokryta plochou applikací, z různobarev-

SS

ti

; - __. «Sá§WL-'~*;.

*>

r>c

t®yBSäft#

■■PilpNH

reCía

M*

LU

wtš

,,    ........... r.L.-

li

Obr. 247. Mladá Boleslav. Opona svatostánku č. 6. v židovském museu.

ného hedvábí: ornament rostlinný s národními motivy, se vkládanými totiž zvířaty, ptáčky, motýly a ovocem. Defekt.

12.    Z 1. 1789. Věnování na červeném sametu, v rámci, s urnami po stranách. Látka hedvábná, vyšívaná fantastickými květy; na látku přišito šest stříbrných zvonců — sedmý schází.

13.    Empirová látka — kvítkované hedvábí. Šest stříbrných zvonců, sedmý schází. Rozměry: 2 28 m X 1 55 m.

14.    Z 1. 1811.

15.    Z 1. 1822.

16.    Z I. 1829. Látka brokátová, svrchu věnování rámované, po stranách vásy s květinami.

17.    Z 1. 1828. Kvítkové hedvábí.

É£iL.

T?T~4£.

V gr

«Jp

Hř--

jMjpt

Obr. 248. Mladá Boleslav. Židovský hřbitov. Celkový pohled na starší část.

■*> 'Z

M.

ms

IMS

ÉTiíiS* ' '

i«ta

wg

■gs

I!

erť^Z

«S

• lip

f:

»rif,

PP

pp®«

ffiSsP

fe

li

GPp

><

«V/*

fc:

*****

VN£

•u

18.    Z 1. 1841.

19.    Jednoduchý, černý, novější.

Pláštíků 21. Nejstarší z 1. 1661 — s dekorativním písmem, po stranách koruny. — Zvláště pěkný jest z 1. 1721, vyšívaný na jasně červeném

sametu. Věnování v oválném rámci. V rozích rostlinný ornament a lev; po stranách sloupy korunované.

Štítků sedm, nejstarší z 1780.

• *-s

JIKřar.

'h

' Jir

V-y,-

VI

iafc

* & .

^Éf ...... : ~

"í?

.'V

vmĚU

!»»»»»■

's****Wss' ” 1

JJ¹ >1 «>■■■ *#■

4'

ří •

p/1

Obr. 249. Mladá Boleslav. Židovský hřbitov. Náhrobek Baševiho z r.’ 1635.

»I

fkl

*?

* jjťr*

4''*

•» !fi£

Lambrekiny:

1.    Z 1. 1686. Applikace podkládaná vatou, zlatém a stříbrem.

2.    Z 1. 1805. Vyšívané guirlandy květinové, v mezerách kytice.

ŽIDOVSKÝ HŘBITOV rozprostírá se nad strání, kterou se pláň, řečená »Na dubcích«, sklání k potoku Klenici a k předměstí Podolci proti městu a zvláště naproti bývalému zámku, při nejživější silnici — pražské.

Nejstarší náhrobek na hřbitově židovském jest z 1. 1604. Mnoho hrobových kamenů už jest bez letopočtu a vůbec bez nápisu. Náhrobky tyto, ze 17.—19. stol., jsou dílem pískovcové, dílem mramorové, forem barokních, s reminiscencemi na rokokovou a empirovou ornamentiku. (Obr. 248.) Z nejstarších a nejpěknějších jest kamen Baševiho z 1. 1635. Po stranách hebrejského nápisu bossážované pilastry nesou nástavec, v jehož středu jest jeho šlechtický znak. Mramor jest červený. (Obr. 249.)

SOCHY, KŘÍŽE A POMNÍKY.

SOCHA Panny Marie uprostřed starého náměstí byla postavena, když 1. 1680 zhoubný mor u nás řádil, od zbožných měšťanů boleslavských. Na třech pískovcových stupních spočívá mohutný Stylobat čtyřhranný s menšími hranolky na hranách; na tomto stojí druhý, užší Stylobat a na něm sloup na dvojlaločném podstavci spočívající, oblý, s korintskou hlavicí. Socha Madonny jest pozlacena a hvězdovou gloriollou obestřena. Na hořejším stylobatu jest nápis:

Honorl

DIVse sine Labe GenltrlCI Vlrglnl atqVe SanCtls tVteLarlbVs sVIs QVos Anno prseterlto SceVIente graVIter peste SIngVLarl pletate CoLVerVnt gratl Cl Ves plIgVe InCoLse Reglae CIVItatIs IVnlorls BoLesLal propRÜs eXpensís FlerI FeCerVnt.

1681

MARY1 PANNĚ

ObrankYnI nassI ke CtI

nábožnI PřeDkoWé postaWILI

Na protější, polední straně, když 1. 1819 socha byla opravena, přidán tento nápis:

VznaLI potoMkoWé

TÉŽ

WlernI PŘIWTĚLenI BoLesLaWsstI za zkVssenaV obranV přIozDobILI.

1819.

Učený měšťan boleslavský Ant. Kles přičinil tento nápis, který nyní

už schází.

renoVat pr^eCLara CIVIVM arDens pLebIs pIetas MDCCXIX.

SOCHA sv. Jana Nep. u silnice jičínské, na počátku »Celny«, 4'87 m vysoká. Na prostranném plinthu stojí podstavec hranolový s římsovanou deskou a nástavkem. Socha jest pozlacena, s obvyklými pěti hvězdami, v rukou s křížkem a ratolestí. Na podstavci se čte nápis:

Ex Voto DedICATA S : S : lOANNI NEPO MVCENO

Svmmo Protec tori Farbe et

NOM1N1S

A : L : B : L :

Anno 1714 8 Octobris.

Na straně opačné jest poznamenáno, že byla sem z Kosmonoské silnice, když se zakládala nynější ulice Blahoslavova, přenesena a nákladem obce Ml. Boleslavi restaurována 1. 1900.

Anno 1716 dně 17. Dubna tento obraz k poete blahoslawene panny Marie

Za kasárnami v bývalém Štičím dole SOCHA Panny Marie: na attické patce kulatý sloup hladký s římsovou hlavicí 4 m vysokou; socha (0'50 ni) Panny Marie svatohorské velmi slušná. Na podstavci nápis (obnovený):

sw. Horfké poftawen Nákladem Jana H. Steiskala a Terezie manželky geho.

U vojenské bývalé střelnice stojí pod skalou na vysokém pískovcovém podstavci kamenný KŘÍŽEK, 230 m vys., o němž se všeobecně mys lí že stojí na místě, kde se popravovalo. Než popraviště, šibenice, stávala o málo dále na západ, kde nyní jest vojenská prachárna; ostatně mínění toto vyvrací do kamene vyrytý nápis:

LETHA PaNIE 1697 Dne 14. AVGVSTIJ Waczlaw SYN Pawla Šragra Máge Wieky sw

EHO 10 LETH WT OMTO MIESTIE AŽ DO

Smrti Gest zasy

Pan a wodsvd we Wsy Plazych v

SWATEHO SSIMONA

Gvdy Gest Pocho WAN OCZEKAWAGE Blahoslaweneho W SKRZISSENI

Na Podolci, kde se nyní v Betlemě říká, stojí SLOUP; na dvou stupních spočívá ořímsovaný Stylobat; na tomto sloup kulatý toskánský s moderním železným křížem. Z předu na stylobatu lze čisti:

IosepVs et The resIa pfaLtz ConjVges DeI gratIa

Me

eX Voto

EXTrVXERVNT ( — 1709) DIE 20. Ap.

SOCHA pískovcová umučení Páně u plynárny. Na podstavci hranolovém Stylobat s podvalem, dole válcovým. Nad ním trojnásobná deska. Kristus v rouše volném, sukni, přepásaný provazem, korunovaný, nese kříž. V zadu poznamenáno: Postaven od Manželů J. Dál. r. 1800; obnoven r. 1894 od Baráčníků Podoleckých. Nevkusně natřen barvou.

SOCHA sv. Jana Nepomuckého i s podstavcem z pískovce, proti Kocandě, kterou byl majitel této výsadní hospody Riedl svým, nákladem postavil. Socha 2 m vysoká, podstavec 2 m. Světec, almužník, v levici drží mušli (nádobku), pravicí udílí peníz starci žebrákovi. Nápisy na všech třech kartuších zabíleny, pod vápnem proniká přední nápis:

Obnoveno nákladem — Mar. Jana Mayera — roku 1882.

Na zadní straně obnoven nápis rýhovaný:

ISTo ANNO CaJ/JOJ/IIZATVR

DIVUs Ioannes mepoMVCemVs £>Vo haeC statVa aVgenDo eIVs

ti

HONORl

MerIto ereCta fVIt

13 IVNII

a deVoto CLiente sVo

16 RIEDL. (=: 1729.) (Obr. 250.)

Pískovcový POMNÍK v Radouči. Na pláni proti památným zříceninám Michalovickým stával pískovcový kříž, od hraběnky Mirba-chové postavený vojínům za války sedmileté zde padlým a pochovaným. Po jeho stranách vypínaly se dva topoly, jimiž poloha Radouče z daleka se označovala. Ještě 1. 1866 stával tam pomník s rameny trojlistými, na němž se četl nápis po jedné straně český, po druhé německý. (Viz níže.)

Kříž tento jest do země zahrabán, z písmen ještě čitelno: NA PAMATCV ZDE OD ROCV 1759. Na místě něho péčí okrašlovacího spolku v Debři 1. 1883 postaven pomník nový, hranolový s krycími deskami, na nějž položen věnec vavřínový a přilba prací H. Maurmanna.

- -li’ ’

!i

::

mm

j dg _

___.

Obr. 250. Mladá Boleslav. Socha sv. Jana Nep. na Ptáku. Z 1. pol. XVIII. stol.

NA PAMAT

CV

ZDE OD ROCV 1759

Z UM ANDĚ NCEN DER H IER SE

BOJOWNIKV

IOHANNA

ODPOCZIWA jících VDATNYCH WOBNOWIT NECHALA HRABIENCA Z MIRBACH V ROZENA HRAB1ENCA Z MARTINI!Z

- IT DEM -

JAHRE 1759 RVHENDEN TAP FEREN CR1EGERN LIES lOHANNA REI CHSGRÄFIN VON MIRBACH GE BORENE

GRÄFIN

VON

MARTINITZ

Nemyslovice.

Vaněk 93; Sedláček X. 388; Schaller 148.

Obecně nazývají ves též Nemeslovice (jako místo myje — meje); ves se dvorem poplužním, při němž stávala TVRZ, kteráž zašla jako i KAPLIČKA v ní, ve kteréž ještě léta 1681 byl oddán Fr. Bukovský z Ml. Boleslavě. Nemyslovice připomínají se poprvé 1. 1292, kdy byly vyplaceny ze zástavy kláštera Hradištského. V 16. stol. byly zbožím Vlků z Kvítková. L. 1628 Nemyslovice, dvůr, tvrz a ves, koupil Jindřich Volf Berka z Dubě; 1. 1718 Václav Alb. z Vrbna a Bruntálu, 1. 1720 Jan Joach. hr. Pache, jenž připojil je k Beznu.

Ve vsi mnoho DOMU s dřevěnými pavlačemi, na dřevěných sloupech, jež na sloupech řezbami článkovaných nesou střechu.

Na návsi na novější hasičské kůlně visí ZVONEK (»zvůnek«), přenesený sem 1. 1876 z blízkého stromu, na němž visel ve větvoví. Pochází z počátku 19. století. Ozdoben jest nahoře dekorem páskovým, na plášti reliefem sv. Vojtěcha. Výšky má 022 w, průměru 0'27 m.

Za vsí mezi čtyřmi lípami stojí kaplička, kamenná, čtyřhranná, s výklenkem, v němž jest obraz Madonny; kryta jest římsou složitou, nad ní štítek trojúhelníkový, římsový. Podobná kaplička stojí u cesty k Beznu. Po stranách ploché pilastry; pod římsou kapky. Ve výklenku obraz P. Marie Lourdské, novější. Obě kaple z 18. stol.

Nepřevázka.

Vesnice pod památným Chlumem, vrchem a zámkem stejnojmenné rodiny šlechtické. Dvůj* poplužní.

Na návsi ZVONEK mající průměru 0’30 m, výšky 0 24 m. Kolem horního kraje akanthové listí vzhůru obrácené a mezi ním andílkové. Pod tím na plášti sv. Florián s andílkem, jemuž dává hasiti hořící stavení; na protější straně sv. Petr a Pavel. Pod obrazem těchto apoštolů: .1. Q :K: 1779. (.Iohann Georg Kühner.)

Neuberk.

L. 1738 Jan Ign. z Neuberka koupil od panství Kosmonoského dva dvory: Čejtice a Újezdec a vystavěl si zámeček pod zříceninami Rácova u Jizery, po něm Neuberk nazvaný.

ZÁMEK tento má dvě křídla, tvořící pravý úhel: kratší jde ku skále pod Rácovem, na delší připojují se pivovar a stavení úřednická. Společně uzavírají podélný dvůr, do něhož vchází se branou, sklenutou polokruhem, svrchu s prohnutou římsou a soškou pískovcovou sv. Jana Nepomuckého.

Průčelí zámku obráceno jest k východu do parku; v přízemí má dva vchody po stranách (pravý lichý), uprostřed v risalitu tři čtvercová okna; v prvním patře v risalitu tři okna podélná, pravoúhlá, dvě po stranách — nad středem plastický erb. Ve druhém patře opět okna tři v risalitu, dvě ve vikýřích střechy. Nad risalitem štítek trojúhelníkový s hodinami a sochou sv. Floriána. Střecha mansardová s četnými vikýři. (Na ní vížka plechová.) Stěny hladké s lisenami.

Uvnitř: Chodby a schody sklenuty valené a plackami; v přízemí i patrech ploché stropy se štukovými rámy. V jednom freska: v krajině skalnaté skála rocaillová, pod ní Dionys a Bakchantka, vedle andělé, kolem víno, konvice. Druhá freska: bohyně květů na oblace s jakousi ženou, svrchu andělé. Obrazy předkův od 18. stol. počínaje, na plátně, v nových rámech. Rokokové a empirové drobnosti: skříně, hodiny, rytiny.

Domácí kaple krytá plackou, s výklenkem z umělého mramoru, nad oltářem. Obrazy z první polovice 18. stol.: sv. Petr, sv. Pavel.

Na dvoře studeň osmiboká, s nikou, v níž mušlovitá nádržka.

Za zámkem park v anglickém slohu.

Ni měřice.

Sedláček X., 390; Vaněk 120; Sommer II., 146.

Pruškové z Niměřic připomínají se (Adam a Petr z N.) v letech 1354—1364; drželi tu dva dvory poplužní. Z potomních pánů na Nimě-řicích nejdéle se tu drželi Bzenští z Prorubí od 1. 1551 do 18. stol. Nyní jsou majetkem knížete Thurn-Taxise, sídlem na Loučeni.

Bývalá TVRZ zašla úplně. Na jejím místě stojí nynější ZÁMEK, vystavěný 1. 1832. KAPLE zbudována byla 1. 1864 ve slohu románském. Ozdobou její jest socha Madonny, z karrarského mramoru od sochaře Levého v Římě zhotovená a malby malíře Königa.

Nová Telib.

Sedláček X., 43.

Na výšině chlumské država desková, při níž TVRZ, na níž 1. 1407. připomíná se Jan Kabát z T. — KAPLE se sochou sv. Václava, která sem ze štítu březenského kostela byla přenesena. (Poč. 18. století.) (Viz str. 22.)

Na vysokém trámě visí zvon pod stříškou šindelovou. Průměr jeho činí 0-35 m, výška 025 m. Kolem hořejšího okraje ovinut pásek květinový, pod ním na plášti relief Panny Marie; 2. písmena F:1:K:; 3. nápis: MERTZL; 4. relief: Pán Ježíš v hrobě; 5. 10HAN; 6. letopočet: 1814.

Nové Benátky.

Schaller 91; Sommer, 1834; Libri confirm. I., 42; Libri errect. VIII., 52; Ta dra, Soudní akta konsistoře praž. I., 89—VII., 7; Město Nové Benátky n. J. sepsal L. Š., v Praze 1865; Aug. Sedláček X., 236; Památky VIII., 180, XI., 330; Kudrnáčův

Adresář 82. Čechy XII., 462.

Benátky vznikly dole při řece Jizeře: nynější Staré Benátky a Po-dolec; Jan z Dražíc kolem 1. 1340 na výšině, jež slula Hůra, zřídil osadu nynější, Nové Benátky, na místě bezpečnějším, kteréž obehnalo se zdí. Do zdí městských vedly dvě brány, od jihu a od severu a branka se strany západní. Z těchto hradeb zachovaly se jen nepatrné zbytky na severu.

L. 1349 týž Jan z Dražíc založil tu klášter Cyriaků a při něm kostel Panny Marie. Nové Benátky příslušely pod vládu pánů z Dražíc až do poč. 16. věku: až do časů purkrabí z Donína, kteří 1. 1512 Dražíce koupili a 1. 1526 v N. Benátkách vystavěli zámek a jej svým stálým sídlem učinili. L. 1599 koupí přešly N. B. v držení koruny: v tu dobu žil zde astronom Tycho de Brahe L. 1647 od císaře Ferdinanda III. ujal je Jan z Werthu, známý válečník (f 1652); jeho druhá manželka a vdova Marie Zuzana vdala se opět a opět: čtvrtým manželem jejím a pánem na Benátkách stal se 1. 1688 Arnošt Bohumír hr. Schützen. L. 1720 dědictvím přešly N. B. na Ign. Zik. z Klenového a Janovic; 1. 1769 v dražbě koupil je arcibiskup pražský Ant. Příchovský z Příchovic a celý vikariát tento připojil k dioecesi pražské. Po 1. 1816 sňatkem a koupí ujal se Benátek Leopold hr. Thun z Hohenšteinu; 1. 1886 koupila je banka pro rakouské země, 1. 1904 koupil je hrabě Kinský. — Nové Benátky utrpěly za války třicetileté dvojím vpádem saským a stálými pochody vojska císařského a švédského; neméně zhoubnými požáry a morem 1. 1680.

ZÁMEK Nové Benátky vystavěl Bedřich purkrabí z Donína do do 1. 1526 na zříceninách někdejšího kláštera při kostele Panny Marie ve slohu vlašském, renaissančním. Bylo to nynější křídlo západní, na němž pod omítkou oklepáním dosud se nalézti mohou arkády zazděné, do dvora obrácené, rustika diamantová a sgraffita na stěně do dvora, jež představují výjevy lovecké. Jan z Werthu přistavěl druhé křídlo, nynější čelní a některá hospodářská stavení, jež i s prostorem před zámkem a kostelem Panny Marie zdí obehnal. Hrabě ze Schützen koncem 17. století zámek přestavěl a rozšířil v nynější jeho podobě. (Obr. 251. a 252.)

Zámek jest budova do tří křídel, rozestavěných kolem dvora.

Křídlo západní, nejstarší, obdélné; stěny jeho jsou hladké, dole ochoz, nahoře loggie zazděná. Nyní na stěnách dole ploché pilastry a oblouky; v prvním patře nad okny římsy lomené pravoúhle, ve druhém patře římsy rovné. Dolejší místnosti jsou sklenuté bez žeber; na dveřích komory dvéře železné s přítuhou, na níž štítek kruhový s vy tepaným a sekaným ornamentem s ptačími zobci a nosy; kruh oválný se zahnutými výpustky. Zámek tento jest z XVI. věku, současný s budovou zámeckou.

Druhé křídlo, severní, dvoupatrové, má otevřený ochoz dole ve čtyřech otvorech, z nichž tři jsou zazděny; sklenutí jest již barokní,

48».

TD: «ui *

m \

”1

mik

.1

s!

Obr. 251. Nové Benátky. Pohled na zámek a kostelní věž.

křížové. V prvním patře nad okny římsy prohnuté trojúhelníkově a pravoúhle, s mušlemi a hrozny v plochách; v druhém patře římsy rovné. Průjezd klenutý, s hlubokými lunetami, dělený pásy. Fagada průčelní stejná s vnitřkem ve výzdobě stěn, portál prostý, polokruhový.

äs

.. |

-V.

wrir

v?

i .*

Obr. 252. Nové Benátky. Pohled na zámek a kostelní věž.

První křídlo kryto valbou, druhé mansardou, s komíny slohovými i vikýři (římsy lomené, mušle).

Třetí křídlo, východní — střízlivé — se schodištěm obyčejným, hladkých stěn, okna ke kostelu obrácená s bossáží. Jest spojeno

galerií, nesenou obloukem segmentovým, s kostelem, oratoří v prvním patře, pod kostelní věží.

Na západním křídle dosti zachována jsou sgraffita ze druhé polovice 16. století.

1. Výjev lovecký: pes v běhu, za ním lovci s oštěpy, dole zvěř zabitá.

(Obr. 253.)

2. Druhá část, jaksi pokračování z ochozu v lunetě přistavěného: jezdec s koněm se žene za kořistí, druhý jezdec obrací se oštěpem proti kanci, zatím co se strany druhé pes jej rve.

Vnitřek zámku. Schodiště valené klenuté, na stěnách pi-lastry s čabrakovými hlavicemi a konsolami.

V klenuté komoře v přízemí chová se kasule rokoková. Látka hedvábím vyšívaná: architektura zahradní, mílek z luku střílející, fontána,

■ .-^rsív-

:v    •"?>:

festony růžové. Krajky sříbrné. Dole vyšit podkládanou technikou erb Příchovských. V téže archivní místnosti železná pokladna, baroková.

■d

Na chodbě fresky, zahradní architektury a krajinky v rokokových rámech; našpaletách výplně dekorativní s festony.

Obr. 253. Nové Benátky. Zámek. Odkrytá část sgraffita.

Stropy se štukkovými zrcadly. Někde kamenná ostění dveří.

Nábytek empirový, stropy štukované, opažení dveří a oken empirové, sem tam závěsa barokní, tepaná, hodiny empirové, skříň barokní.

V jednom pokoji ve výklenku skládací oltářik: fresková malba (sv. Petr s andělem), po stranách na skládacích křídlech vásy.

Na oratoři: čtyři evangelisté v rámech oválových, z počátku 19. nebo konce 18. století; podobně i sv. Anna, sv. Zachariáš a Kristus zbičovaný. Panna Maria, na dubovém dřevě, na zlatém pozadí (kopie moderní nebo silně přemalovaná kopie starší). Portrait arcibiskupa Ant. Příchov-ského, v rouchu kněžském s listinou v ruce, z 18. stol. Kopie Salvatora Chrudimského z pol. 18. stol.

Jeden pokoj v záp. křídle vyzdoben čistě empirově: na stěnách tapety (kvítky na hedvábí tištěné), kolem rámec s řezaným ovocem, na stropě tenké lišty rostlinné, lucerna s festony z plechu. Nábytek: skříň, stoly a židle polychromováuy bíle a částečně zeleně.

Nade dveřmi pokoje vedle zbrojnice tři supraporty na plátně malované: žně (léto), podzim (andělé s konvicí a ovocem), jaro (andělé s květinami ve váse).

Obraz: Messalina otce svého kojící, z 18. století.

Na chodbě druhého patra visí obrazy vynikajících osob, hlavně pánů benáteckých, na plátně malované, některé přemalované:

1.    Paní z konce 16. nebo začátku 17. stol.

2.    Dívka ze 17. stol. v černém šatě svrchním; spodní krajkový.

3.    Pruský důstojník (Fridrich II.?).

4.    Důstojník ze začátku 17. stol. (J. Werth?).

5.    Dáma v nádherném šatě purpurovém (rokoko).

6.    Arcibiskup Příchovský, z 18. stol.

7.    Muž na židli s knihami v ruce (snad některý básník římský, 18. stol.).

8.    Vojín z počátku 17. stol., se psem doggou.

9.    Císařovna Marie Terezie.

10.    Císař František Lothrinský.

11.    Císař Josef II.

12.    Císař Leopold I. v černém rouše.

13.    Mladý muž v černém kroji, v širáku, bílé košili, vlasů červených, dlouhých a upravených; z konce 17. stol.

14.    Pendant, ženská osoba, štíhlá, má na stole hodinky. Konec 17. stol.

15.    a 16. Císař Rudolf II.

17.    Císař Karel VI., v pozadí výjev lovecký.

18.    Jakýsi pán při stole (v divadelní místnosti), z pol. 18. století.

Kamna barokní ve druhém poschodí s letopočtem 1761: čtyřboký

spodek (na nohách spočívající) s reliefy ozdob mušlových, výše tvar hranolový s nikami, svrchu prohnutá čepice a vása. — Druhá v pokoji hned sousedícím s týmž letopočtem, s touž výpravou, jen s římsou uprostřed lomenou. Několik kamen rokokových.

Brána do zámku barokní: po stranách pilastry s bossáží, kládí prosté, římsa půlkruhově prohnutá. Nad branou klenák s čabrakovou ozdobou. Na nárožích vásy pískovcové. Na zadní straně hrány zaklenuta jest plastika dřevěná z 18. století: svátá rodina.

Hned proti bráně socha kojící Panny Marie na podstavci trojstranném, ořímsovaném a se soklem, jenž proražen jest hvězdovitými otvory. Na podstavci menším socha, kolem oblaky a hlavičky andělů, na nárožích nesou dva andílkové erby. Z 1. 1714. Nápis:

VIrgo Del Mater notata hIC respICe Vota —

Per te steLLa Marl? stlrps haeC a peste Vrente praeserVata stetlt deblta grata refert

.....Comitum de Schützen

Anno Domini 1714.

Na nádvoří zámeckém kašna pískovcová, barokně profilovaná. Za ní stěna s pilastry a štítkem trojstranným, nad ní socha Tritona.

Na hranolech plotu kolem parku rozestaveny jsou pískovcové karikatury: paní, Turci, loupežníci, báby a j., jmenovitě po stranách brány: vinař a sadař. Mimo to jest v zahradě rondel s okosenými hranami

a mansardou. Na rozích allegorické sochy a vásy. Na bráně ku skleníku sochy: Juno, Atlas, Sol a Sisyfos. Poč. 18. stol.

KOSTEL NAROZENÍ PANNY MARIE v zámku.

Původně kostel při klášteře Cyriaků čili »de poenitentia beatorum martyrům«, jejž založil a s kostelem vystavěl Jan z Dražíc 1. 1349. Klášter tento vykonával správu farní, později od 1. 1380 též ve St. Benátkách

f|

fs]

Va.

§fp.‘

r f ř./jpU

fh

i

i#

i f

(•

jyr

fi

:í

MěiŽŠS»*

H' I

9»

I I»

* • r

W I?

m-tím

Sfe %

TTf”---

Obr. 254. Nové Benátky. Kostel P. Marie v zámku.

Ve válkách husitských byl vypálen. Nuzně se obnovoval, plných 100 let k tomu potřeboval: 1. 1477 opatřen mohutným zvonem, dosud ze všech benáteckých zvonů největším, 1. 1489 cínovou křtitelnicí. L. 1522 zaklenut nynější svou klenbou, nižší nežli byla původní, nákladem Bedřicha purkrabího z Donína. Stál ve službách strany pod obojí: 1. 1535 jmenuje se tu utrakvistický kněz Valentin. V době reformace, 1. 1629 od cis. Ferdinanda II. vrácen byl řádu Cyriaků, kteří obstarávali církevní správu i ve St. Benátkách, Brodcích, Předměřicích, Skorkově, v Lysé. Mnichové byli nejvíce Poláci.

Kostel stojí v nádvoří zámeckém; jest orientovaný, gotický, s přístavbami ze 17. a 18. věku. Kryt jest sedlem, se sanktusem. Na nárožích široké opěráky se soklem, skosené, bez ústupků. Okna nízká, se stlačeným obloukem hrotitým, na ostění žlábek. Na straně jižní přistavěna moderně gotickáhrobka, na severní s a k r i s t i e se schodištěm. (Obr. 254. a 255.)

Na západě pne se v ě ž (z 1. 1702). Čtyřboká, na nároží dvojice pilastrů římsovaných s úseky kládí, nesoucími římsu kordonovou s prejzy. V poschodí pilastry jednoduché s římsou, nad ní na krákorcích pískovcových ochoz (s moderní mříží), pak nižší polopatro, střecha plechová: komolý

(V

mm

iZ

\S

i':'.

tl.

-ř-

Slfe

□k.

W//,

Obr. 255. Nové Benátky. Půdorys kostela P. Marie v zámku.

Obr. 256. Nové Benátky. Kostel P. Marie v zámku. Sokl přípory klenební v kněžišti.

jehlan s kopulí a lucerna s bání. Okna dole obdélná a oválová, v patře dlouhá; moderní hodiny. Do rohů koutových přistavěna jsou schodiště se čtyřbokými okny a na polední straně rokoková předsíň, otevřená segmentovým obloukem a sklenutá plackou. Šnek na severu má vchod pravoúhlý s pískovcovým opažením a vyloženou římsou, ještě renaissančního tvaru.

Kněžiště uzavřeno jest pěti stranami pravidelného osmiúhelníka. Okna, počtem pět — okno v závěru zazděno — nízká, se žlábkem pískovcovým. V rozích stojí na polygonovém soklu a společné patce hranolové čtyři přípory hruškovité, dělené žlábkem, nesoucí hlavice společné, válcové s dekorací (plastické listoví) různého druhu; na jedné má střední přípora samostatnou hlavici konsolovou a pravá štítovou desku se stylisovaným listovím, erb to pánů z Dražíc. (Obr. 256. a 257.) Nad hlavicemi všude zbytky obíhající římsy, zpod vyžlabené.

Sanktuarium: Rám ven sešikmený, dovnitř profilovaný ploše, nahoře ukončen špičatou lomenici. V ploše nad výklenkem erb pánů z Dražic, šikmo položený. Svrchu nad lomenici vine se věnec révových listů; 14. stol. Dvířka moderní. (Obr. 258.) Druhý výklenek na protější straně (při epištole) menší, s gotickými nosy, původní. (Obr. 257.)

■m

Igjpi

■JĚk y

* ^

~~-z?

-,á:

I

i ■■

ásl

.

■0

ZrSS*

9‘!

j|

.1

ggp

3.

i |||ÍÍ

II

lil

pm

m

Jmi

~~ m

7'

^ jí

^ I

?1

fif í!

P!

a¹!

Obr. 257. Nové Benátky. Kostel P. Marie v zámku. Hlavice klenebních přípor v kněžišti

a schránka na oleje.

Loď stejně široká jako presbytář, má na jedné straně jedno staré gotické a jedno pozdější barokní okno.

Klenba z konce 16. století, valená, s napodobenými žebry do ostré hrany a s lunettami příkrými, ostrými. Závěr oddělen pásem plochým. Klenba spočívá v nynějším kněžišti na původních příporách žlábkovaných, v nynější lodi na přistavěných pilastrech ořímsovaných.

Na západě kruchta zpočátku 18. stol., dělená; dva pilastry, v rozích polopilastry nesou římsu; nad ní balustráda s menšími pilastříky a čabrakovou ozdobou. Nad balustrádou zazděný oblouk s oknem na panskou oratoř.

Přistavěná sakristie sklenuta křížově bez žeber, vchod pravoúhlý s pískovcovou chambranou; nad sakristií oratoř s plochým stropem, otevřená otvorem v bývalém okně; před ním na zděné konsole vyložená balustráda.

Zařízení. Původně bylo v kostele, v kapli sv. Kateřiny, která se při něm nacházela, a v sakristi sedm oltářů; nyní jest jich pět, jež vesměs od hr. z Klenového byly postaveny.

Oltář hlavní: Mensa rakvovitá se znakem; tabernakl oblý, po jeho stranách vystupují diagonální křídla predelly s pilastry barokní formy a úseky lomeného kládí a volut. Po stranách prosté východy za oltář a na nich sochy sv. Petra a Pavla a andílků; na stěně andělé s rohy hojnosti. Na úsecích kládí andělé větší a menší. Mezi nimi nad predellou obraz v pěkně komponovaném rámu z akanthů a mřížek. Obraz předvádí svátou rodinu, jest silně přemalován. Na mense řezané reliquiáře, na nohách volutových s filigranovou ozdobou. Na tabernaklu řezaný lambrekin, na predelle ovocné festony.

Z první pol. 18. století. (Obr. 259.)

Na pravé straně oltář s v. An to ní na s obrazem světce, an klaní se Ježíši, opravený, v právo (v presbyt ); v rámu podobně jako na hlavním oltáři komponovaném. Dole zasklený tabernakl s lambrekinem, v něm perleťový kříž, po stranách na volutách andělé. Reliquiáře s anděly, s ozdobami dracounovými. Mensa rakvovitá. Z počátku 18. stol.

V    levo oltář s v. Jana Nep., almužníka; stejný s předešlým. V tabernaklu socha jeptišky. Obraz sv. Jana, almužníka. Osoby skupeny příliš, bez ohledu na perspektivu. Z počátku 18. stol.

V    právo v lodi oltář barokního typu sloupového s točenými polo-sloupy a pilastry korintskými, kládím diagonálním, svrchu nástavec plochý. Stěna mezi pilastry stojí na predelle; po jejích stranách na volutových konsolách dvě sochy Pána Krista, spoutaného a bičovaného. Mensa upravena jako boží hrob. (Těló Kristovo vyřezáváno dosti slušně až na hlavu.) Na predelle relief: sv. tři králové. Nad ní podstavec s reliefem zbodaných údů božských. Na podstavci stojí kříž a pod ním sv. Anna, na klíně držíc Matku Boží, k níž se sklání sv. Jan. Pozadí za křížem poseto sochami andílků a nasazenými řezbami v hautreliefu: Kristus klesá pod křížem, Kristus modlí se v zahradě Getsemanské a p. Ze začátku 18. století. Dva reliquiáře s ozdobou dracounovou s poprsím světců a s andílky. (Obr. 260.)

/?

'•L

Si

H mIIIHHHS*

=; i    r

Obr. 258. Nové Benátky. Kostel P. Marie v zámku. Sanktuarium.

Protější oltář Božské Trojice byl odstraněn; zbytky uloženy v kůlně. Namístě tom visí obraz sv. Jeronýma v barvě živý, v podání drastický; z pol. 18. století.

íl.

, ";*S

tím

... íf.

sm ■?

to

iíl

fr“

wm

*1

»’nü.

um

■«?. s

■ ■ * w

!t

* £ jfk ¹

ritem*,

gg

ív

"^ZSňrzMčln/?.

Obr. 259. Nové Benátky. Kostel P. Marie v zámku. Hlavní oltář.

Kazatelna. Spodek čtyřboký, strany vypouklé a dolů prohloubeny. Stojí na sloupku s attickou patkou, s hlavicí jonskou barokně upravenou. Na stranách řečniště reliefy, dolů akanthy ukončené, s obrazy svátých otců: Ambrože, Řehoře, Jeronýma a Augustina. Střecha plochá s holubicí. Z poč. 18. stol.

Zvony. 1. Vysoký 1 m, v průměru U37 m. Ucha s tory na krajích, uvnitř větévka se spirálově se zatáčejícími větvičkami olistovanými. Při koruně dvouřádkový nápis (viz facsimile obr. 261.).

;i

-li

;í

... 1

L<i.

rJSpl

.

WB*»

____i

-7

éí

tli

y'

i.. -• *

•mma

V.

tma UM , "M

r'j

As

Obr. 260. Nové Benátky. Kostel P. Marie v zámku. Postranní oltář s kalvárií.

Na plášti malý relief: Ecce homol

2. Zvon »Vojtěch« jest vysoký 0'82 m, široký 1‘05 m. Ucha zdobí masky. Kolem koruny vine se tento nápis:

20

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Ml.-Boleslavský.

co

Ov

imooxoumf

Obr. 261. Nové Benátky. Kostel P. Marie. Dvouřádkový nápis při koruně

zvonu čís. 1.

KmnntuPicíUiomcíc

J Tento Zvon Gmenem Wogtiech Wletv i7ii Za Panowani Wysocze Vroz- P- P-Arnossta Bohv : Hrabiete —

Z SSYCZEN A LEIPOLDS HeIMBA P : Na Benátkách Czitoliby diwiczy a bez nie Titvl z Naklad v Zadvssniho Wizwizen

Pod nápisem vlys drobných květinových rozvilinek Pricquey-ových, ověšený dole festonem. Na plášti relief Madonny a pod ní zvonařský znak Pricqueyův (I: 97 P:) pak relief Kalvárie, sv. Václava a na čtvrté straně sv. Vojtěcha, na jehož podstavci čte se nápis:

W : P: P : Frantisska Franzmana Fararze P: Tobiasse Millera Dvchod

NIHO

3. Vysoký 0 64 m, v průměru 0 86 m. Ucha pletená. Na horním okraji mezi dvěma řádky větévka a pod nápisem festonky. Na plášti na straně severní světice, s obou stran medaillony: na opačné (jižní) straně hlava Kristova. Nápis:

ANNO DOMINI 1550

ISTA CAMPANA FVSA EST AD LAVDEM DEI OMNIPOTENTIS j

ET BEATE MARIE VIRG1NIS ET SANCTE KATERINE PER ME MAGISTRVM STÁNI ||

SLAVM . .

V sankt usu: 1. Větší má výšky 0 30^2, prům. 0'396 m. Ucha hladká, pod korunou v pásu nápis: IOHANN GEORG KÜHNER GOSS MICH IN PRAG 1756. Pod nápisem opakuje se relief: dva andělé korunují oko boží. Na plášti reliefy Madonny a sv. Jana Nepomuckého.

2. Menší vys. 0'22 m, v prům. 026 m. Ucha i plášť hladké, pod korunou nápis gotický (viz facsimile) s přeházenými písmenkami:

» nimmt) v v n urťcunmnavw

Varhany na oratoři, tahací, ze 17. stol., pětidílní, s řezbou akanthovou.

Lavice pěkně řezané s akanthy na předku i na postra-nicích; počtem 18. První pol. 18. století.

Zpovědnice třídílná, s akanthy na nástavci ajour řezaném, z poč. 18. století.

Raménko na zvonek do sakristie s tepanými akanthovými

lupeny.

V sakristii tabernakl z barokního oltáře ze 17. stol, s kalichem na dvířkách a sloupky po stranách.

Pod kruchtou socha Panny Marie na zeměkouli hadem otočené, dřevěná, na zděném podstavci. Slušná barokní práce.

FíĚ

«HP

§ š*.

i-

’4‘

Z/.K

ssmĚmÉm

Obr. 262. Nové Benátky. Kostel P. Marie v zámku. Ze dřeva řezané epitaphium Jana z Werthu

z pol. XVII. stol.

Naproti epitafium Jana Sam. Limpeka, malované 1. 1625 zetěm jeho Mikulášem Zateckým, malířem a sousedem novobenáteckým, nákladem Václava Limpeka, písaře obilního. Obraz na dřevě v rámu půlkruhově nahoře zahnutém: tři králové jdou, aby se klaněli Marii a Ježíšku. V pozadí chlév v podobě shořeného hradu. Za králi stojí osoba mladá v bílém plášti, vedle pes, Šaty králů se slohovými ozdobami. Osoby malovány v pohybech dosti nezručně, barvy živé. Dole v pravém rohu erb a nápis:

. S nákladem Arozeneho P. Waclawa Lympeka z Staufu, toho czafu C: M. C.

Pifarze obilného Panftwj Benatfkeho Ku Pamatce Pana Otce fweho (Ostatek zakryt rámem.)

Epitafium Jana z Werth u *) jenž v kostele tom jest pochován, řezané ve dřevě, v oválové kartuši renaissanční; uprostřed plastický erb, kolem řezané brnění, bubny, kotle, dudy, lebka, nahoře andílek

té#

¹

Obrácené M.

.fj

IfÉ

v

■ ' i*

Má

R§

I    ísn:

II

i®*]

H'

i

Obr. 263. Nové Benátky. Kostel P. Marie v zámku. Náhrobek čís. 2. a 1.

Kolem ve dvou řádcích tento nápis na obvodu: Ill₂ et Ell^ Dn. DNS lOANNES LxBARO DEWERTH: DOMIUS : IN BENATECK ODENK1RCH; (druhá řádka uvnitř písmem menším): Grymach erbach kellenberg & poden-

STEIN HARED’H; BVRG : ARCHIPIS COLONIEN : & MILITIA EQVESTIS GENERAL AC COLONEVS

(Obr. 262)

Na stěnách nad klenbou lze na půdě kostela zjistiti zbytky fresek z konce 15. a začátku 16. století. Rámec lištový s ornamentem goticky stilisovaným, kolem obrazu: v poli domek s kalichem, výše figury v řásna-tých šatech.

Hodiny na věži, signované na pastorkovém kolečku

Bernard Bis Wanger Bürger licher Gros Und Glain Uhr Macher In Prag den 24 November 1706.

*) Jiný náhrobek, v hrobce, připomíná, že pocházel z terra Juliacensi a že zemřel 12. Septemb., hora IV. matutina anno 1652. Opis v Mus. kr. Č. při hesle N. Benátky.

Ve zdi pod kruchtou, do lodi obrácené, jsou čtyři náhrobky pískovcové. Po straně evangelia: 1. velký L85X0’90»z; na desce paní v rubáši a v čepci, s květinou v ruce; u nohou erb s dvěma ptačími hlavami; z nápisu lze přečisti jen: „pani Barbora matka . . . lowa . . z be-nat ... a na narztach (?!).“ Je to dle L. Šnaidra náhrobek paní Barbory Nybšicové z Holtendorfu, manželky Petra Ježovského z Lub. Ze 16. stol. (Obr. 263.) 2. Rytíř v plné zbroji, s nasbíranými krajkami kolem krku, v pravé ruce štít, levou o meč opírá; u nohou přilba. Velik. l'85X0'90»z.

16. stol. Po straně epištoly: 3. Panoše v plné zbroji, drží v pravé ruce štít, v němž je vyobrazen šíp, v druhé třímá meč, u nohoou přilba; velikost r5lX0⁻85»z. 4. Úplně otřelý; zachoval se jen erb a v něm i v klenotu: ryba. Velikost L40X 1*05 m.

KOSTEL SV. MAŘÍ MAJDALENY, děkanský, na starém hřbi

tově, obehnaném zdí kamennou. Vystavěn od Jindřicha purkrabí z Donína

kolem 1. 1590. L. 1640 byl spustošen, okna vytlučena, bez kostelních potřeb, takže mše svátá četla se v něm jen na den sv. Maří Majdaleny. Opraven asi od Jana z Werthu, když zámecký kostel byl uzavřen zdí — tak stal se farním.

Budova pozdní gotiky, krytá valbou, se sanktusem, silně zbarokiso-vána. Stěny hladké, římsa nová.

Průčelí na západní straně, barokní, z konce 17. stol. Po stranách dvojice pilastrů s římsovitými hlavicemi, jež nesou kládí s triglyfy, římsa prejzová; ve středu portál s římsovitým nástavcem, nad ním liché okno s chambranou kanellovanou, se štítkem barokně ohraničeným. Nad římsou štít s pilastry čabrakovitými, na nárožích pinie, trojstranný.

Presbytář zakončen jest pěti stranami osmiúhelníka. Okna hrotitého oblouku podlouhlá, vyšpaletovaná, na ostění žlábkem profilovaná; ve čtvrtém jest oratoř, páté — v závěru — zazděno. Klenba valená, s lunetami, nesena pilastry, v rozích lomenými, s římsovitými patkami a takovými též hlavicemi. V levo vchod do sakristie pravoúhlý, s pískovcovými chambranami. Nad ním oratoř, otevřená obloukem segmentovým, lože zasklená, s balustrádou na volutových konsolách. Sakristie, přistavěná, ploše krytá, rovněž i oratoř nad ní má strop ploský. Oratoř s barokním štítkem na severní stranu, hladkých stěn.

Oblouk triumfální polokruhový; dole sokl, v náběhu plochá římska.

Loď podélná, ploše krytá, se čtyřmi páry oken, takovými jako v presbytáři, jedno zazděno. Vchody na západě v průčelí a v jižní stěně, tento s kamennou chambranou; do severní zdi přistavěno šnekové schodiště. V západní části její kruchta na sloupech kamenných, toskánských, jež nesou trámy volutovými konsolami; poprsnice ve středu prohnutá, s plochou stuhovou dekorací pilastrů a říms.

Hlavní oltář: Mensa pískovcová, otesaná: rakev s reliefem: Ježíš, dobrý pastýř. Na predelle v předu tabernakl s pilastry a sloupky,

na dveřích beránek, svrchu kříž, za ním později přidaná socha Madonny. Po stranách sochy sv. Petra a Pavla, obraz Brandlüv bez signatury, ač nelze pochybovati o jeho věrohodnosti: sv. Maří Magdalena modlí se z bible, u níž jest umrlčí hlava. Ruce má sepiaté, ňadra obnažená; svrchu padá světlo na ruce, obličej, ňadra a ramena. Effektní osvětlení. (Obr. 264)

fi

i-

■i ft

wc

US

“T*,

ÍP

Obr. 264. Nové Benátky. Děk. kostel sv. Maří Magdaleny. Obraz na hlavním oltáři.

Rám kolem nesen jest anděly, ohraničen mušlemi; svrchu v kartuši hiero-gram: MRA. Nad obrazem baldachýn s lambrekinem a zástupem andělů. Z první polovice 18. stol. (Obr. 265.)

Oltáře postranní. Oba jsou starší nežli oltář hlavní, z poč. 18. stol. V levo oltář sv. Barbory, typu sloupového, se sloupy točenými, s hlavicemi korintskými a s pilastry, s oblomeným kládím, nad nímž plocha omezená pilastry a římsou. V tabernaklu zasklena sv. Rosalie.

Obraz sv. Barbory: Dole kněz podává nemocnému poslední svátost. Po stranách stojí příbuzní, žena pohlíží vzhůru k oblakům, z nichž se snáší sv. Barbora ve sboru andílků, kteří nesou její attributy: věž, meč, kalich. — V nástavci srdce, nahoře vása. Po stranách oltáře sochy sv. Háty a sv. Barbory. Na mense relief stínání sv. Barbory. (Obr. 266.) Na pravém oltáři tabernakl

;.....

mmmm

■i# -fit-

y    ----.

5SZ /■

Obr. 265. Nové Benátky. Děk. kostel sv. Maří Magdaleny. Hlavní oltář.

ořímsovaný, nad ním obraz sv. rodiny na plátně, v nástavci holubice a andělé. Po stranách andělé a sochy sv. Františka a sv. Antonína a dále andělé.

Kazatelna: spodek jako kotel, na něm pásy s festony a akanthy; řečniště okrouhlé, ve čtyři pole pilastry členěné, v nichž kartuše s reliefy evangelistů, svrchu oblomená římsa. Stříška sedlová, na ní tři vásy a tři kartuše řezané, s akanthy; výše na podstavci anděl s knihou evangelia,

v oblacích. Z pol. 18. stol.

i

V»'

I

-

ř ;;: mM

;

"m

i ■

, m

"

mmí

.

1 w-i

15', <

fe.j

-

• S

¹

I

]f-

||J

f:

• \ «3*

\l • ' : .3

¹

:

\ .

tieft'

\

:

m

i v

{/■$/

: y i

I

i

■**0.

!

jém

rtí3

.1

I ^

f ’

MH

IŽÍ23I*¹

: i

\ir7l

§Si

’-BsSkÄS^ ■ ■

•>

i.

;

^ >**Ť

-Lá

*.t^I‘WJ£A_.

.•■a

1

<l!/s*š**S^'.’ř/xsn.^

Varhany: skříň třídílná s akanthovou řezbou, se sochami andílků troubících, vkomponovaných, a trojnásobnými římsami; dole konsoly. (Varhany tyto přeneseny sem z kostela sv. Mikuláše na Starém městě Pražském.)

Mříž dělící presbytář, balustrová, dřevěná, uprostřed železná,

nová.

Pontifikální křesla z pol. 18. stol., s řezbou akanthovou. Na menších stolicích znaky alianční a reliefy: Kain a Ábel, Hagar a Ismael.

Kalich: noha a nodus jsou nové, kupa z pol. 18. stol. ; na ní rozviliny akanthové.

C i b o r i u m vys. 023 m, kupa šir. 0‘13 m. Noha kruhová s vysoko tepanými rozvilinami akanthovými, š oválovými vsazenými medaillony a reliefy: sv. Josef, sv. Jan Nep., sv. Barbora a sv. Maří Magd. Nodus kuželovitý se srdčitými výpustky. Kupa nízká s pláštíkem prolamovaným, s podobnými rozvilinami akanthovými.

, ve druhé lev. Svršek: koruna z akanthů na

víčku plochém; ve středu kříž. (Na okraji nohy vytlačeno: »Dorothea: Scheinwagnerin Den 3. Julij: Anno: 1708.)

Kalich vys. 026 m, šir. 0 09 m. Noha zprohýbaná barokně, šestistranná s otupenými rohy; na ní vysoko tepán dekor mušlový kolem reliefů sv. Terezie, sv. Ignác, svátá se sluncem a plamenným mečem. Nodus vásovitý, ověšený festony laurovými; kupa s pláštíkem tepaným, barokně prohnutá, mušlový ornament kolem reliefů klasů, révy a růží. Kupa se silně prohnutým retem. Značka spodek značky uříznut. Z polovice 18. stol. f "*5 j    Křtitelnice cínová, gotická. Tři nohy za-

\ i w končené spáry nesou vousaté hlavy, mezi něž vložena jest číše: její hořejší kraj zdobí dívčí hlavy k uzavírání víka, které jest novější.

Na číši arkády gotické s kružbou, kytkami i kraby, v nichž sošky 12 svátých; kolem hořejšího okraje gotický nápis (viz facsi-mile obr. 267.).

t£>

rL

y=t

Značky:

(S)

(®

LT>

£T

Obr. 267. Nové Benátky. Kostel sv. Maří Magdaleny. Gotický nápis na číši křtitelnice.

Na dolejší obrubě:

tn

A° DNI 1733.

+ RENOVAT + PER ANČI + FRANCZHANI + CVRA + NEO + BENAT

V sanktusu zvony: 1. Ucha hladká, kolem koruny guirlan-dový pás z listů vinné révy a festony révové, na plášti nápis:

eX • Voto MagDaLen^e CLIentes (zz 1717).

HAEC CAMPANA FVSA IN HONOREM SANCTaE MARIAE MAGDALENAS BENEFAC.

: TORE ILLVSTR1SSIMO S : R : IMP : ERNESTO IAROSLAO COMITÉ DE SCHVTZ LEOPOLDS HEVMB DOMINO IN BENETEK ZITOLIB DIWI

TZ BEZNO.

Na druhé straně relief sv. Maří Magdaleny.

2. Ucha hladká, při koruně laurový věnec. Nápis:

X NÁKLADEM PANA GANA FIALKI SLITI GEST LÉTA PANYE 1701

Pás rozvilin. Na plášti relief akanthových listů, sv. Maří Magdaleny, anděla strážného a andílcích hlav.

Náhrobky: 1. Na hřbitově, z pískovce tesaná deska, ohraničená akanthy a mušlemi, svrchu lebka, na ploše Madonna staroboleslavská, pod ní krucifix, pod nímž klečí dva muži; matka a dítky v peřince. Dole v kartuši byl nápis. Na druhé straně andílek drží v ruce péro, v druhé kalamář. Na okrajích had, ještěrka, sejček, lebka a p. Rokoko.

Ve zdi hřbitovní tyto náhrobky:

2.    Na podstavci plastický znak, nad ním v kartuši nápis:

LÉTA- 1743 — DNE 15 APRIL VSNVLA W PANV BOHABOGNA MATRÓNA P KATERZINA MANŽELKA UROZ P: ANTONÍNA GAIGERA TOHO CZASV DVCHODNIHO PANSTVÍ Benaczkeho STARZI 41. ROK Oczekawagicze RADOSTNÉHO WZKRZISSENÍ DEG Gl BVH LECHKE ODPOCZIWANI AMEN.

Nad podstavcem stěna s reliefem: pod krucifixem klečí s jedné strany otec a tři synové, s druhé matka a tři dítky. Nad tím baldachýn s lambrekinem, zavěšený na římsoví, v němž uprostřed oko boží a holubice. Na římse anděl s přesýpacími hodinami a lebkou.

3.    Náhrobek podobné komposice. V kartuši na podstavci nápis:

Roku 1730. DŇ’e 21 Martu

Ufnul w Panu Vrozeny Pan Frantyffek Rebenffteiger f blankenfeldu Miefta Nowych Benátek Pnmaf wieku fweho magyczy 50 w tomto Miftě odpocziwa a Radoftneho z Mrtwych wftani oczekawa deygz gemu lechke odpoczmuty Am - en.

V ploše plastický obraz: Pod křížem klečí četná rodina, v levo otec se syny — právo matka a dcery. Nad nimi v oblacích sv. Trojice, po stra-

nách andělé a svati:

Výše lebky okřídlené, v římse plastický erb. Výška náhrobku 2 02 šířka 0-86 m. (Obr. 268.)

4. Pískovcová deska 1‘72 X 090 m, s opisem:

Eßfa ß. 1636 na den Svatého ambrože to geft 7. dne j^rasyncze život swug w Panu dokonala Dorota manželka mladfíyho Sfaffka Zme zyhurže. Měla Let wěku fweho 56 a tuto Synem —

sv. Jan Nep., sv. František, sv. Václav, sv. Florián.

M,

Pohrzbena geft fwým

Uvnitř desky písmo vytřené.

Kříž z polovice 18. století, prosekávaný. Ornament stuhový a hierogram THS. — Druhý a třetí kříž z počátku 19. stol., s ozdobou hřebenovou.

Na děkanství: Obraz arcib. Příchov-ského, portrait na plátně malovaný. Druhá pol. 18. stol.

v-

MÉSTO Nové Benátky rozprostírá se výšině po pravém břehu řeky Jizery; nejvyšší prostoru zabírá náměstí čtyřstranné s domy jednopatrovými, moderními. Zbytky loubí zachovaly se na severním, nejvyšším to okraji náměstí. Zámek a děkanský kostel nestojí na náměstí, mezi nimi táhne se severní řada domů. Ze čtyř rohů náměstí vybíhají ulice, z nichž delší jsou obě vedoucí k Jizeře; domy v nich jsou střídavě patrové a přízemní.

Ve středu náměstí KAPLE sv. rodiny z počátku 18. století, kterou vystavěl Ign. Z. hr. z Klenového a léta 1727 nadáním 50 zl. obdaroval. (Obr. 269.) Do roku 1795 byla kaplí, 1795 až 1897 radnicí, ježto stará radnice 1. 1769 shořela.

Stavení čtyrboké, na rozích dvojice kompositních pilastrů s podstave a na soklu. Nad pilastry kládí, jež nese římsu. Na stěnách ploché oblouky; okna ve dvou poschodích a v přízemí (z adaptace).

Průčelí kaple s portálem rokokovým, později přidaným, kryto prejzy. Z plochého stanu vystupuje lucerna zděná, osmihranná, s novou dřevěnou vížkou. Hodiny a cimbály z let padesátých.

Vnitřek rozdělen stropy ve dvě patra. Byl sklenut kopulí zděnou, nad níž byl výhled do lucerny, klenuté kopulí s 8 okénky. Šnek dřevěný (vede na bývalou kruchtu).

Obrazy v radnici: 1. Večeře páně z 18. stol., na plátně. 2. Sv. Jeroným, současný. 3. S v. Magdalena, item. 4. Obraz z pol.

na

>j

iV

fm

Obr. 68. Nové Benátky. Hřbitov u děk. kostela. Náhrobek čís. 2.

18. stol. Dole pohled na severovýchodní stranu radnice, bleskem zapálené. Byla to budova obdélná, v přízemí s opěráky, svěží krytou stanem; nad obrazem radnice sv. Trojice a patronové čeští. (Obr. 270.)

Pečetidla na radnici: 1. Okrouhlé, v průměru 0 044 m, stříbrné. Kolem znaku opis: SIGILVM • CIVITATIS • NEO: BENATECENSIS. Nahoře letopočet 16—33. Držadlo pevné.

2. Stříbrné, okrouhlé, v průměru 0 048 m. Kolem městského znaku opis: S-mmtm: \ rt: brnatek: fup \ Er: pttEra: na folii vinuté. (Obr. 271.)

*■-

Vú

..

■,

hi®;8 •

i4fe

Tr-m

ji

wf

II-

ca» i*

b-ffl

Obr. 270. Nové Benátky. Obraz staré radnice na plátně malovaný. Z XVIII. stol.

Obr. 269. Nové Benátky. Bývalá kaple sv. rodiny, potom radnice.

Na svrchní straně ;HOC . SIGILVM . FECIT . CONFLARE . GENEROSUS . DOMINVS . DOMIN VS . BOHVSLAVS . DE . CVNWALD . ET DE DRAZÍ CZ Držadlo pohyblivé, z volut; ze začátku 16. stol. se stříbrným řetízkem.

Na obě pečetidla vyšívaný váček ze žlutého hedvábí; zlaté nitě. Motiv: slunečnice. 18. století.

VĚŽ vodárenská (z 18. stol.) asi 18 m vysoká, čtyřboká, z cihel a lomového kamene postavená, s barokní římsou profilovanou. Okna čtyřhranná, bez ostění. Střecha schází. Vodní roura připomíná se již 1. 1588.

SOUKROMÉ DOMY.

Dům čís. 15. na náměstí, barokní, klenba v průjezdě bez žeber na

konsolách.

Dům Čís. 96.-1., barokní stavení zpočátku 18. stol., přízemní. Nad okny římsy prohnuté, v nich andílčí hlavinky štukové. Stěny členěny pilastry, místy sdruženými, s hlavicemi barokně jónskými, s úseky kládí. Římsa již porušena. Uvnitř v jednom pokoji na stropě stucco: večeře Páně.

U domu čís. 77. brána polokruhová, s římsou segmentově prohnutou a s pilastry, svrchu prejzy. Nad středem, po stranách kapličky ve skále dva lvi na kapličce Madonna (pískovcová), na nárožích vásy, slušně komponované. Z první pol. 18. stol.

V domě čís. 61. ve zdi zazděn erb hrab. Sporků, pískovcový klenák, patrně odjinud sem přenesený.

Dům čís. 59. s podloubím, jednopatrový, na náměstí, z let 1690 až 1720. V přízemí podloubí o třech obloucích, sklenuto křížově bez žeber. V prvním patře nad kordonovou římsou vystupuje střed o třech osách. Okna s vysokými klenáky, nad nimi štítek se slunečními hodinami. Po stranách stucco: Kronos s přesýpacími hodinami a andílkové. V křídlech: okna s plochými chambranami barokně zprohýbaným kapkami a rostlinnými festony. Pod nimi štukoví:

. jaro, 2. léto, 3. podzim, 4. zima — znázorněné výjevy allegorickými. Pod středními okny: 1. vinobraní, 2. plastický kapr, 3. pokaženo. Nad okny v křídlech výjevy z řecké mythologie: 1. Hektor a Achilles, 2. Únos Helleny, 3. pokaženo, 4. Odysseus na hostině ženichů. Na nárožích pilastry barokně

stylisované s akanthy. Nad štítkem sochy Panny Marie, sv. Floriána, sv. Bartoloměje. Průjezd sklenut křížově bez žeber; spodek domu částečně sklenut, s lunetami, částečně s povalovými stropy.

Dům čís. 91. do tří ulic: členěný pilastry a pseudojonskými hlavicemi; okna s chambranami, klenákem nebo andílkem a římsou segmentově zpro-hýbanou. Z pol. 18. stol.

Na domě poštovním socha Panny Marie.

ÉS

ISÜ

ID

Ép

Tk.

5Í SkJgi

litá

tg

mm*

Obr. 271. Nové Benátky. Pečeť.

SOCHY.

Socha sv. Jana Nepomuckého na náměstí. Kolem ní pískovcová balustráda, na nárožích vásy pískovcové, šestiboké. Socha stojí uprostřed na hranolovém stylobatu s římsou; na něm znaky alianční a letopočet 1693. V podstavci kaplička. Socha světcova jest mladšího původu.

Na cestě k Dražicům socha sv. Jana Nepom, pískovec, na hranolu, 18. stol.

Kříž na rozcestí silnice k Dražicům a k Chotětovu. Kříž na skalce, pod ním kaplička na hranolovém podstavci, poč. 18 stol. Postaven původně u mostu na památku moru r. 1680.

Na strojírně v cukrovaru do zdi jest zasazen kámen s letopočtem 1587; pod kamenem jest deska s nápisem: Na tomto místě stál do r. 1869 lovčí trojpatrový dům zbudovaný od Bedřicha purkrabího z Donína 1. p. 1587 (totéž německy).

Na hřbitově v nové KAPLI na oltáři relief (z Dražického kostela): sv. Martin dává plášt žebrákovi. Zač. 18. stol. Ze dřeva, moderně nevkusně polychromováno.

P’—'PliíMliá

Lili« ¹ ¹ ' ¹ Jim,    iJt Mé***' 4ř>'

iiTr^ > M ! 1 1 1 J^U ¹

iiii

i*

• ii

•. r }.

■m

!•

■«*

;c'č

*áÉ

fet I

.'i

Obr. 272. Nový Stránov. Pohled na zámek z poč. XIX. stol. Naproti přes údolí zámek Krnský.

Nový Stránov.

Sedláček X. 358—362; Vaněk 41; Čechy 454 -456; Sommer 136.

Ve starších pamětích jmenuje se Vtelen, Vtelno: pánové ze Vtelna vykonávali právo podací při kostele sv. Jiří, tak Ctibor ze Vtelna v první polovici 13. století. Tvrz Stránov povstala v 15. věku; 1. 1429 připomíná se Bohuněk ze Stránova. Jaroš ze Sovojovic jinak ze Stránova z tvrze vystavěl zámek, jenž slul napořád Nový Stránov (1463—68). L. 1545 Markvart Stránovský ze Sovojovic prodal jej Zikmundovi Berkovi z Dubé, od něhož 1. 1589 koupil jej Karel z Bibersteina; vdova po něm Anna Šlikovna vdala se za Michala st. Slavatu z Chlumu, jemuž byl 1. 1642 sekvestrován a prodán Janovi svob. pánovi z Lisova, důstojníku v cis. vojsku. L. 1703 přikoupen ve Vtelně dvůr Vančurov, 1. 1733 Mladotov tamže. Poslední pán z Lisova Josef Rudolf zanechal dceru Růženu, jež 1. 1746 vdala se za Jana V. Příchovského z Příchovic. L. 1794 koupil Stránov svob. pán Herites, po něm rytíř Bedř. Neupauer, od r. 1864 drží jej Marie hr. Waldsteinová.

Podle Balbína (Miscellanea L. 3) a dle Sommera byl starý zámek počátkem 17. stol. zbořen a nový vystavěn (Obr. 272.); v nynější podobě své byl přestavěn v letech 1890—94 dle návrhu prof. Jos. Schulze od mladoboleslavského stavitele Jos. Mráze a kameníka Jos. Viska na Král. Vinohradech.

Zámek vypíná se nad potokem Skalským, kde malebné jeho údolí otvírá se k Jizeře, na stráni, s kostelíkem zámeckým a vesnicí Jiz. Vtelnem v pozadí. (Obr. 273.)

•Jm

' Tte

KM»*

pafiw

iumm

mm mm j

Obr. 273. Nový Stránov. Pohled na zámek a kostel sv. Václava od jihovýchodu. (Stav restaurovaný.)

Přístup k němu vede z vesnice od jihu, stromořadím, jež ukončuje brána gotická, čtyřboká, jednopatrová, krytá šindelovým stanem. (Obr. 274.) Strop její jest plochý Na venkovské straně jest sklenuta do hrotu, profilovaná od náběhu prutem hruškovitým, nahoře se prostupujícím, z něhož vyrůstá druhý. Po straně pravé jest okénko s pískovcovým otupeným ostěním, po levé straně vchod menší segmentový. Vchod na straně vnitřní jest též hrotitý, s pískovcovým ostěním, na hraně otupeným. Patro lepené, dříve asi dřevěné. Vedle ve vchodu do zahrady dvéře železné s pruty, v řezu kosočtverečnými diagonálně se prostupujícími: uprostřed tvar srdce, v rozích kruhy.

Branou touto vchází se do dvora, s úpravou z 18. stol. V něm pískovcová kašna, půdorysu barokového; uprostřed ní delfín, vodu chrlící, komický. Po stranách dvora úřednická stavení, v levo kostel, v pozadí zámek.

Vchod do zámku jest po mostě na bývalém příkopě, do skály vytesaném. Na straně vnější drátěná síť držená zděnými pilířky s rokokovými vásami na vrcholu; po stranách vchodu na pilířích nohové drží plastické erby pánů z Lisova a z Příchovic. Most, sklenutý na dvou obloucích, masivně založený, s balustrádou zděnou, uprostřed polokruhově prohnutou, vede ku bráně zámecké.

Zámecká budova má čtyři křídla, rozestavěná kolem dvora, jenž má tvar nepravidelného lichoběžníka, z jehož stran východní jest nejkratší* (Obr. 275.) Zdi spočívají na živé skále (na sklepích a nadsklepí, částečně

Ml

fg

i*

pMM

• -‘''

& Tst

feis/S

Obr. 274. Nový Stránov. Gotická brána do nádvoří.

ve skále vytesaném), založeny byly v různých úrovních, takže tato křídla mají nestejný počet pater. (Obr. 276.) Původem jsou všechny současné s věží (z konce 15. stol.), adaptace jest dílem z poč. 17. stol., dílem barokní i rokoková.

Budova celá byla, jak již praveno, zrestaurována v letech 1890 — 94. Některé staré detaily zachovány a zazděny pod loggie (na straně jižní), jmenovitě: části okenného ostění, patka gotického sloupu kulatého, svorník okrouhlý, hladký, se žebry profilu hruškového; kámen s vlysem diamantovým, část nadpraží s torem krouceným a část ostění z portálu se sloupky vrtulovými — všechno z 15. stol. Část nadpraží s folií, na níž zbytek nápisu: ntsi bomus bßtt.. (Z kn. Mojž. I. 17. kap.: Terribilis est locus iste, inquit, non est hic aliud, nisi domus dei.)

Zcela nové jsou štíty, mříže v oknech, ostění oken vysázena, detaily barokní (rámy dveří s barokní malbou), konsoly, rustika na stěnách do parku, střecha břidlicová.

Věž mohutná, šestiboká jednou stranou a dvěma půlboky přiléhá k zámku; šířka strany 650 m. Zdivo její jest lomový kámen; nárožníky, hrany soklu, ostění oken a panely římsy jsou pískovcové. Sokl s hranou šikmou, hladkou. Stěny děleny dvěma římsami, vyžlabenými. Nad druhou římsou na rohu (k hlavní bráně) zazděno kamenné poprsí muže, otlučené. Okapní římsu, mírně vyžlabenou, nesou na rozích tesané masky

IBm

cv.

>)

v/ n

vg

I\í i l \

lig

Obr. 275. Nový Stránov. Půdorys v zámku. (Stav po restauraci.).

mužské v kápích, s dlouhými vlasy a vousy. Nad nimi vystupují hranolové pilířky, jež stužují kolem obíhající poprsnici ochozu. Tato poprsnice jest na každé ze šesti stran věžních rozdělena na šest polí panelovaných lichou kružbou plaménkovou. (Na poprsnici bývalo dříve zděné cimbuří.) Z ochozu zdvihá se — věž kryjíc — zděná helmice stanová (při restaurování přidány věžičky nad pilířky poprsnice), nad helmicí střecha jehlancová s pěknými vikýři. Okna čtyřhranná, s pískovcovým ostěním, s pruty se protínajícími — staré ostění zazděno jest do zdi pod loggiemi: v přízemí jedno, v 1. patře jedno, ve druhém 2, ve třetím 2, ve čtvrtém 2.

Strana západní o dvou patrech a se zvýšeným přízemkem. V přízemí tři okna (dvě sdružená) a portál s kamennou ovrubou; nad ním v patře okno, pak dvě sdružená a dvě otevřená na nové přistavěný balkon, nesený krakorci. Osm oken barokových v přistavěném druhém polopatře. Všechna okna mají barokní chambrany.

21

Soupis památek hist, a uměl. Pol. okres Ml.-Boleslavský.

BA

Obr. 276. Nový Stránov. Návrh na restauraci zámku. Řez podélný středem nádvoří

ES

fi

■hl iS V. M ,V 6

IU

^ŤŤTiiinj

a mostu.

□OTj

WM.

mooMiuiBB

^slQI n

jíi

Stpgnol

Uil_í_Li L'.l

I II

z věnčí). Skládá se ze tří částí: a) od čelní strany západní sem hledící část jest stejně členěna s vlastní stranou podélnou, b) Hlavní křídlo severní s podpří-zemkem, přízemím a třemi patry. Okna v souterrainu s bossáží, v patrech podélná s renaissančními římsami. — U pravé strany arkýř, vedený oběma patry: jehlancová konsola dolů hrotem obrácená, jenž nesen jest mužskou

Strana severní

nej delší, nižší (40

-a

=0¹--

&■

-:s

Nc f

YL

y.....:

:a>-

—<ES

š:-.

SQ!

\"í

JA

.✓"V

*dl

f.

+<"

•ti

p--

p--

?•

Obr. 277. Nový Stránov. Návrh na restauraci zámku. Strana severní.

maskou, ve třetině plochy zdobená diamantovým vlysem — jeho původní část jest pod loggií zazděna — a bohatě profilovanou římsou. Původní jest zdivo do první římsy se třemi pravoúhlými okny¹) ; nad ní přistavěn a zvýšen arkýř, ozdobený motivy souhlasně s portálkem uvnitř zámku a krytý stanem břidlicovým. — c) Na východním konci štít nový, renaissanční, od křídla východního; v něm arkýř barokní. — Uvnitř ve dvoře v koutě severozáp. vstavěna věž čtyřhranná, s nízkou věží jehlancovou. (Obr. 272 a 277.)

Strana východní, nejužší, — s novým arkýřem na konsole se ženskou maskou (novou), se třemi okny hrotitými a nízkou stříškou. — V celé stěně jen tři malá okénka, patro nad arkýřem má čtyři okna s pozdně goticky profilovaným ostěním (staré). (Obr. 278.)

Strana jižní (obr. 278.) skládá se á) ze štítu náležejícího straně východní (zmodernisováno), v němž pískovcová socha Panny Marie (novější); b) z prostředku: loggie rokoková; c) ze štítu náležejícího křídlu západnímu (zmodernisováno), s věží a schodištěm dole do parku. Přízemí loggie na čtyřech slepých obloucích, sklenuto jest na třech pilířích a dvou polopilířích u stěn. Do dvora vynechán jeden pilíř a ostatní dva spojeny segmentem. Klenby křížové. V patře oblouky čtyři, širší, segmentové; klenby plackové. Balustrády: kamenné kuželky čtyrboké, dolejší balustrády v půdorysu vyložené. V náběhu všech archivolt římsy, u spodních klenáky, ve svrchních masky pitvorné. Nad římsou svrchní (3.) balustráda s pískovcovými vásami na pilířích. Před pilíře postavena sloupová dekorace, na obě strany stejná: dole toskánské pilastry na hranolových piedestalech, s oblomeným kládím; nahoře sloupy pseudojonské se dříkem kulatým, nahoru zúženým; kládí hladké, římsa vyložená.

K západnímu křídlu, sem obrácenému, přistavěno schodiště) vedoucí na terasu, z ní k portálu se dvěma erby v nadpraží: Spanov-ských z Lisova a Tenknaglů z Kamp (Tycho de Brahe); v tympanonu uzavřeném segmentovou římsou plastická, štuková dekorace ovocná. Nad portálem, v patře jedno okno, v druhém patře tři okna, nad římsou okapní plastický ananas.

Nádvoří s přistavěnými schodišti v rozích upraveno moderně; okna s prohnutými římsami.

Kolem zámku rozkládá se moderní park.

Vnitřek. Ve věži místnost v přízemí šestiboká, klenutá valené; nábytek starožitný, vykládaný, importovaný; krb; strop malován, jehož malby v původní podobě: kvítky na žlutém podkladu, obnovil pražský malíř Friebel. V prvním patře portálkem v síle věžní zdi hrotitým, o čtyřech oblounech, na patkách jehlancových a 4 žlábcích — vchází se do chodby, pořád v síle věžního zdivá, přichází se ke druhému portálu s archivoltou pískovcovou a dveřím s barokním zámkem do pokoje, s klenbou šesti-bokou s ostrými hranami. Místnost tuto osvětluje jedno okno se špaletou 3'50 m silnou. V ní empirová kredenc a skříň renaissanční, vyřezávaná (s orly). Z prvního patra vede šnek pískovcový, v síle věžní zdi až do patra třetího. Druhé patro sklenuté valené, s jedním oknem, vchodem barokním a barokním krbem. Ve třetím patře vchod segmentový se železnými dveřmi, otvírá se do síně s klenbou šestibokou, o hrotitých hranách a se dvěma okny. Před ní předsíň v síle zdivá s oknem, jejíž strop valený jest pomalován akanthy na modré půdě. S í ň pak sama ozdobena jest freskami ze 16. nebo poč. 17. stol., při odkrytí jich valně poškozenými. Stěny do výše

1'20 m pokryty jsou architekturami zahradních budov s výhledy do parku a na zámky. Nad tím druhá řada paláců, koše s ovocem, kytky. Nade dveřmi polonahá ženština na lůžku s perlami na rukou (Kleopatra) v šesti polích klenby dívčí obrazy s dětmi, harfou . . . nejspíše allegorické obrazy, kterýž výklad dává jim prof. Sedláček. (Nevinost.) Kresba slušná, malba sytá, barvy živé. I dvéře jsou pokryty malbou. Nejvýše, ve střeše, místnost, krytá zděným stanem, se vchodem a dvěma okny; odtud vedou schody na ochoz.

mĚmg®áÉ

i

...

mm

fJT

ar

EL

IM

t~nl

i mm

řr

prs-- „

-i

.-•'v',- ,•

,, :Í ¹ :'?l

?:■

i .. Í-.

lř '

Obr. 278. Nový Stránov. Pohled na zámek od jihu. (Stav restaurovaný.)

Vlastní pokoje zámecké, po 9 v každém patře, mají stropy většinou ploché, někde klenby valené nebo křížové bez žeber. V nich hojnost starožitného, pěkného nábytku vykládaného a řezaného, barokního, nejvíce ze 17. a 18. stol., na některých předmětech s letopočtem jako na skříních 1741, 1757, 1627 . . .; s cínovým nádobím, sbírkou rytin a malbami na skle, jako jsou v obou arkýřích severním i východním z let 1552 a 1555: Bohorodička stár boleslavská, rytíř a šlechtična, dva emblemy cechovní, klečící světec za ním a jiný s praporcem modrým.

V křídle východním v parterru jest síň sklenutá valené na lunety; v ní visí obraz na plátně ze 17. stol.: Valdštejn předvádí Otokarovi svých 24 synů. Nábytek bohatý, vykládaný, s cínovým nádobím — konvice z let 1523, 1564, se značkami. Odtud otvírá se portálek pravoúhlý z konce 15. věku do východního arkýře, kaple bývalé. Archivolta portálku žlábkovaná na konsolách, v ostění tři pruty na podstavcích kuželkových, prostřední jest přerušen výklenkem na konsole; nad výklenkem baldachýn v podobě koruny, nad tímto prut pokračuje ve žlábku, ovinutý listovím. Nad portálem znak pánů ze Stránova (Jaroš ze Sovojovic na S.), kteří zámek tento vystavěli, pískovcový, nad ním gotická kružba.

Kaple jest síťově sklenuta: než z původní klenby zachovány jen příporní sloupky, žebra byla z malty při restaurování přidělána. Nový jest i závěr o šesti žebrách sbíhajících se bez svorníku, i tři gotická okna — na místě bývalého výklenku gotického, jenž byl při restaurování odkryt. Výklenky gotické jsou i po obou stranách, v právo a v levo, s hranami žlábkovitě profilovanými, v nichž jsou zavěšeny bývalé skládací oltáře.

V pravém výklenku oltář z 1. 1446 (basrelief) se dvěma obrazy svátých; v levém (basrelief) ze 16. stol.; dále menší křídlové oltářní obrazy ze 16. stol.; nejmenší, na zdi, basrelief, z téže doby. Po stranách portálu dva svícny řezané, renaissanční; baldachýnové, se soškou rytíře dole a nějakého světce nahoře. Pěkná práce jest truhlice cechu pravo-varečného v Praze z 1. 1615, s českým nápisem uvnitř a venku s intar-siemi: sv. Václav, Justitia a Fides.

ZÁMECKÝ KOSTEL SV. VÁCLAVA byl vystavěn od Jana

Václ. Příchovského z Příchovic 1. 1767. Zámecká kaple zde už před tím bývala, nebo 1. 1685 jmenuje se tu zámecký kaplan Petr. Dom. Ludvík, ano ještě 1. 1753 Tomáš Doležal, potomní farář v Krnsku.

Vkusná rokoková budova povstala adaptací sýpky a vodárenské věže. Obdélné stavení, kryté břidlicovým sedlem. Stěny jsou obloženy dole pískovcovým soklem, členěny pilastry s pseudojonskými hlavicemi a římso-vitými patkami; okna obložena chambranami, oba portály pískovco-vými rámy se zaoblenými kouty, na jichž klenácích vytesány plastické znaky pánů z Lisova a Příchovských z Příchovic. Dvéře železné s rosetami tepanými. (Obr. 279.) Na východě štítek nad římsou, pilastry zdobený, segmentovou římsou ukončený, s vásami na vrcholu. Po stranách vyzdívky na volutových úsecích římsa s vásami na nárožích.

Na západě stojí věž. Kouty mezi věží a lodí vyplněny jsou do oblá a dekorovány pilastry a lichým oknem, nad nimi pološtíty s vásou na konci. Dole vchod na kruchtu. Věž dělena jest římsou širokou, taškami krytou, dole bez oken, nahoře čtyři okna polokruhová; na nárožích ploché pilastry sdružené, pseudojonské. Římsa nad hodinovými ciferníky prohnuta půlkruhem. Přikryta jest plechovým komolým

00

co

<i

jehlanem s otupenými hranami, dole s vydutými stěnami, výše báň a kříž. Vikýře okrouhlé. Na straně severní, kde jest na sklonu v údolí budova podezděna, zachovala podobu sýpky se stěnami hladce omítěnými, bez vší dekorace a vyzdívky u věže.

Půdorys kostela tvoří obdélník. Presbytář obdélný, sklenut plackou, loď dvěma plackami. Klenba nesena pilastry sdruženými s hlavicemi jónskými (rokokově stylisovanými), na nich úseky kládí. Placky jsou děleny pásy, slabě vypouklými. Okna s plochými chambranami.

V 1 o d i dva páry oken a vchod.

Oblouk triumfálný segmentový, pilastry opatřený, s kládím. Na západě kruchta na zděném sloupu okrouhlém, s dřevěnou balustrádou a geometrickými ornamenty ve výplních, v půdorysu prohýbanou.

Po stranách kněžiště dvě oratoře, nesené plochým stropem a sklenuté valené s balustrádou dřevěnou a s geometrickými ornamenty.

Pod levou oratoří vedou dveře do sakristie s pískovcovou chambranou, druhé na oratoř a kazatelnu, zdobené řezbou rokokovou. Sakristie sklenuta plackou se dvěma okny.

Všechen nábytek kostelní polychromován zeleně a bíle — barvami to pánů z Lisova.

Hlavní oltář sv. Václava s obrazem tohoto světce, jejž nesou

andělé do nebe; dole obraz bývalého Stránova. (Obr. 280.) Rám rokokový

í -- m _J/

Í.‘íj

......- —

P:

•:í:

II

>ii

íé;

Obr. 279 Nový Stránov. Kostel sv. Václava. Portál.

s andílky.

Tabernakl s rokokovou řezbou vybíhá v rozích v pilastry, na nichž z předu hlavy andílků, vzadu do baldachýnu rocaille. Z doby kolem r. 1760. Svícny dřevěné, stonkovité, štíhlé, pěkně komponované.

Postranní oltář sv. Antonína s pěkným obrazem, snad kopie Murilla, rám rocaillový, s vyloženou římsou a vásami řezanými; dva svícny barokní, cínové. Z téže doby 1760—70

Dva postranní oltáře mají rám rocaillový s ozdobným řezaným nástavcem. Na predellách ploché reiiefy: sv. Anny a sv. Jana Nepomuckého. Na levém oltáři: obraz Nalezení sv. Kříže. Osoby v rokokových krojích, portraity to rodiny Příchovských z Příchovic, na pravém narození Panny Marie (rovněž s portraity). Svícny řezané, stonky rostlinné, vkusné. Z téže doby 1760—70.

AMj

.1

L- - i

>r.

r*

*y L

' ^^EřálT • i jBíS

K-

'jáíirm

<v -

rs

Fiá

hf i

: **

l\

:>2Í

od

’ihi

sS-vJ

7v

k.

Piv

^Vo\ -

'w

L >;

r.

i,

gt

Üf

ty

■■

f *

-v-M

tL" !

£G

§3í^%1Épp

fcí*

If*.

UM!

¹.4—r f '/////.

Iěě

W ;

ra*

rM£

4*r

Ji

f if ?7k» fkťii, W_r

.■**»

«-

m-

r y • •-

Sř^jwS^*

... y^., J&t

SK

Ih^rÁ . j.-*.

c<

r#f *

Naproti kazatelna. Spodek vydutý, na něm relief Krista rozsévače; nad knězem nástavec s římsou, s reliefem holubice a hlavičkami andílčími. Z let 1760—1770.

Varhany nové s původními řezbami (z pol. 18. stol.).

Zpovědnice bez nátěru, s nástavcem, barokní kartuše a dva andělíčkové.

Lavice prosté, nenatřené. Vše z původní doby kostela.

Zábradlí s ornamenty ve výplních, prosté; ž počátku 19. století.

Obraz na plátně Antonína Petra Příchovského, arcibiskupa pražského, z r. 1783, malovaný od Gerb. Kneippa.

Pacifikal se značkou g¹, pražská práce z pol. 18. stol., vkusná provedením, darován od hraběnky Příchovské. Monstrance a kalich, rokokové a pozlacené.

Zvony. 1. vys. 0'35 m, šir. 0⁻475 m. U koruny nápis:

GOS MICH FRIDERICH MICHAEL SCHÖNFELD IN DER ALTSTADT PRAG A° : 1691.

Na plášti:

Jesvs Maria Joseph F St. Antoni. St. Lavrenti Florian. Isidor Inocenti Rydolff

IN F RI

DvrCH DAS ZEICHEN DES HEYL F ERLÖSE YND BEWARE

yns o crose Gott, tetragr-a matton vor don

NER HAGELSCHLAG ALLEFEVERS SCHADEN-SEHET DAS GREYZ CHRISTI FL1HET IHR WIDRIGE DER LÖW HAT VBER WVNDEN VON DEM STAM IVDA VND DAS WORT CHRISTI IST FLEISCH GEWORDEN.

Na straně protější pokračování:

CHristvs vberwindet F CHristvs regiret CHristvs herschet F CHristvs lebet F CHris

TVS BEFELET F CHRISTVS BESCHIRME VNS F VOR ALLEN VBEL AMEN.

Salvum Fac Popvlvm Tvvm Domine et Bene

průměr 0'63 m Slit byl 1. 1820 od Karla Bell

en,

DIC HRSRETIDATI Tu JE CONSVMATVM F EST 2. Vysoký 0'46

manna v Praze nákladem Václ. barona Heritesa.

Oujezdec

(Velký a Malý, ve starších pamětích též Starý a Nový.)

Oujezdec, tvrz, byl sídlem rytířské rodiny Odkolků z Újezdce, z nichž připomíná se listinně Soběhrd (zemřel. 1. 1383); drželi jej až do 1. 1544. TVRZ byla tehdy sešlá; noví držitelé Vančurové z Řehníc (Adam) vystavěli tvrz novou někdy po r. 1576. L. 1610 koupila jej paní Kristina, manželka Heníka z Valdštejna, a tak dostal se k panství Dobrovickému. Dvůr v Malém O. moderní.

Na návsi ZVONICE; dřevěný sloup se zvonkem z 1. 1825; na něm relief nějakého světce.

Několik kroků odtud SOCHA SV. JANA NEPOMUCKÉHO,

pískovcová, 4 m vysoká. Na hranolovém stylobatu nápis:

St

Ioannes Nepomu Ora Pronobis 1728.

Na podstavci horním v oblacích andílkové, nad nimi sv. Jan ku předu skloněný: levou ruku má položenou na prsou, ku pravé v záloktí přidělán relief Panny Marie Staroboleslavské.

Pěčice.

Sedláček X. 343.

Ves a TVRZ v krajině rybničně. L. 1318 připomíná se Všeslav z Pěčic. L. 1556 přikoupena k Dobrovici. Jindřich z Valdštejna vykázal tu sídlo manželce své Markétě, pro niž tu byla nová tvrz, jakožto vdovské sídlo, zbudována, pokoje i sklípky pěkně malovány.

Pěti kozlí.

Vaněk 135.

Ves starožitná: již kolem 1. 1200 připomíná se v župě Kamenecké Dvůr poplužní povstal tu teprve 1. 1710 ze dvou statků selských.

Na kamenné ZVONICI postavena dřevěná střecha se zvonkem vysokým 0'305 m, širokým 0'37 m. Kolem hořejšího kraje ověšeny jsou listy akanthové, dolů obrácené.

Na plášti relief Madonny a pod ní v oblouku slova:

S. MARIA ORODUG ZA NAS

I • G • K (Již na ovrubě: Johann Georg

Na druhé straně pláště čte se:

Kühner.')

Sv. Vojtěch

LÉTA PANIE 1762 ZA CZIASU RICHTARZE IANA KNOBLOCHA A STARSSYHO OBECZNYHO MAT1EGE MAŘE-CZKA Z OBECZNYCH PENIEZ TYZ OBCZY K STATKU KRNECZKYMU PATRZYCZY SPUSOBENY A ZAPLA CENY TENTO ZWONECZ GEST.

ITi

Rochus?

Písková Lhota viz Lhota Písková.

Plazy.

Vaněk 25.

Kudrnáč, Adresář 142. — Rozpravy Společnosti př. stár. III., 89.

FARNÍ KOSTEL SV. ŠIMONA A JUDY. L. 1394 byl farním;

toho léta byl sem po smrti plebana Petra od Václava z Vartmberka prae-

sentován nový farář Petr řečený Zubrník. (Lib. conf. V. 256.) V době husitské stal se kališnickým kostelem a dlouho potom v době katolické (po r. 1700) podáváno bylo zde komunikantům pod obojí, Když 1. 1525 Ml. Boleslav koupila panství Volenovice i s podacím kostelním v Plážích, příslušel ku správě děkanů boleslavských; 1. 1878 stal se opět farním.

Po válce třicetileté spustí tak, že 1. 1660 byl nezaklenut. L. 1731 stavěna byla nová věž a léta 1736 dokončena; dne 3. listopadu dokonána, ale 27. listopadu spadla. Tím i kostel byl pobořen tak, že 1. 1737 se tu mše sv. nekonala. Stavbu tu vykonal boleslavský stavitel Fr. Bossi; proto měl dáti náhradu. 70 zl. zůstal dlužen — dluhovala je ještě vdova po něm Kateřina, až teprve syn a poslední primas m. Ml. Boleslavě je zaplatil.

Nový kostel počal se stavětí 1. 1739 a 1. 1759 nebyl ještě hotov.²)

Plán na kostel vypracoval Frant. Bossi v Ml. Boleslavi, stavbu samu prováděli Šimon Ševčík, boleslavský »baumeister« a s ním i boleslavský zedník K. Nichta\ kameníci se jmenují Gerlický a Br. Strouhal (asi z Boleslavě). L. 1746 zaklenuto presbyterium, dostavěna kaple a vypraven »štít nebo fagada«. Léta téhož Šimon Franc, mistr tesařský, postavil krov, vížku nad presbytář a obojí kruchtu; dílo své červeně natřel. Kostel měl dvě věže. Sklenář Frant. Pulzner dělal kolečka do oken; 1. 1751 byl kostel uvnitř i vně vápnem nahozen a obílen, též cihlami ₍ vydlážděn. L. 1764 zedník Jan Hejna přistavěl sakristii. L. 1746 za novou báni na malou vížku (asi sanktusovou) z bílého plechu dáno 12 zl. »Mistr« Ševčík dostal mimo jiné 1. 1750 za sklenutí kostela a za 4 okna.

Jiříku Jarníkovi za pozlacení koule na věž dáno 1 k. 36, za barvu zelenou na věž kostela 36 gr, Za kazatelnu 1. 1757 dáno truhláři J. Schiitzovi a řezbáři Fr. Práškoví 40 k. gr.; zednickou práci při kazatelně vykonal mistr Ševčík. Nový obraz sv. Šimona a Judy na hlavní oltář maloval Josef Rúta (30 k. gr.'), rám i s řezbou a anděly zhotovil Fr. Prášek, řezbář v Ml.

Boleslavi. Velký tento oltář štafíroval Jan Krist. Waigert, v Ml. Boleslavi (42 k. gr.); témuž dáno od vycídění 6 obrazů, které od »nepřátelů Pru-šanů« děkan boleslavský koupil a kostelu v Plážích daroval, 1 k. 15 gr. Týž Waigert dostal za »štafírování« kazatelny 1. 1770 42 k. a od malování čtyř obrazů na korouhve 4 k. Truhláři Matějovi z Val dáno od udělání 20 lavic 22 k. gr.

Kostel stojí na hřbitově, obehnaném zdí, do níž prolomen jest vchod se štítkem trojhranným a s kulemi.

Západní štít kostela jest rozdělen hlavní římsou, krytou prejzy, a rozčleněn dvěma pilastry, s římsovými hlavicemi a prejzovou krytbou, jež nesou štítek trojúhelníkový, prejzový; pc stranách nástavce prázdné, na rozích globus pískovcový.

Valba kostela jest tašková, sanktus plechový; stěny chrámové mají moderní úpravu; okna v presbytáři dvě jsou polokruhově, v lodi šest jsou segmentově sklenuta. Nad portálem severním i západním římsa trojúhelníkově lomená, s prejzy.

Presbytář sklenut jest křížově — dvě travée; loď sklenuta též křížově, s lunetami (3 pole); dělící pásy založeny jsou na pilastrech s římsovými hlavicemi.

Kruchta na sloupech, s poprsnicí dřevěnou, lomené vypjatou. Ostatek moderní.

Oblouk triumfální s podobnými pilastry, sdruženými.

Hlavní oltář, slušné rokokové formy. Tabernakl s točenými sloupky korintskými a kartušovými křídly, obraz sv. apoštolů Šimona a Judy, nový, s korunou a baldachinem, nesený anděly; v nástavci Boží oko. Na oltáři čtyři svícny cínové empirové. Před oltářem dva svícny empirové dřevěné, T28 m vysoké, na třech spárech, se stvolem kandovaným a listy opleteným.

Kazatelna rokoková. Na poprsnici řečniště: v rocaillových kartuších reliefy čtyř evangelistů, na stříšce Kristus, dobrý pastýř.

Zvony. V severovýchodním koutě hřbitova stojí zvonice nízká, čtyřboká, dřevěná, na kamenné podezdívce; v ní dva zvony:

1. Výška 0'96 my průměr T12 w, ucha žlábkovaná. Podél hořejšího okraje známý vlys pricqueyovský a jiný pod tím, rovněž rozvilinový. Mezi nimi nápis: A FVLGVRE ET TEMPESTATE LIBERA NOS DOMINE 1ESV CHRISTE ANNO 1736. LAVDETVR IESVS CHRISTVS.

Na plášti: a) (sever) Obraz sv. Šimona a Judy.

Nicolao Pricqvey Me Fecit In Regia Vrbě Ivnioris . Bole

SLAl

N: ů P:

b)    (vých.): s. Jan Nepomucký.

c)    Umučení Páně.

Pod: WY: DVST: VRO: A: WY: VCZ: P: ÄDAMEM: NoRB:

z Sgholtzv Wysseh : Can: Vig: For : Diekanem MladoBoles-Za Vro :P: Danihele Tomasivsa Toho Czasv Primasa MladoBole.

d)    (západ): sv. Václav. (Viz obr. 148.)

2. Menší vysoký 0'68 w, v průměru 0 85 m, má ucha se stočenými tory. Kolem koruny vine se nápis gotický:

ipta oo^EPiiP teo^fiFřtio frfCflgtmiogňflťguóvrmttEWo

TOt omArntomonp.mpogflstgmEsrofitgiiii£

4- S: PANNO MARIA . ORODVG ZA NAS 1775

3. Zvonek v sanktusu: vysoký 0 29 v průměru 036 m. Kolem korunky ovinut jest laurový vínek, pod ním nápis a pak pásek květinový. Nápis:

Na plášti relief: Madonna; zvonařský emblem Pricqueyův s písmenami N: P:; sv. Jan Nepomucký; tři šalvějové listy.

Na hřbitově dva kříže, kuté ze železa, práce mistrné; z počátku

19. stol.

Předměřice.

FARNÍ KOSTEL SV. JAKUBA VĚTŠÍHO. Farním byl již

ve 14. stol.: 1. 1354 plebán tamní Martin směnil místo své s kn. Mikulášem

(Lib. conf. 1, 10.). V době husitské jmenuje se v P. kališnický kněz Prokop 1. 1574 (Arch. zem. Oecon. 161). Po katolické reformaci první katolický kněz z řádu Cyriaků v N. Benátkách Jan Kryplovic (1655) vykonával církevní správu též ve Hlavnu Kostelním, Skorkově a Mečeříži, ano nástupce jeho Ond. Alx. Tůma až v Chotětově. L. 1775 odpadlo Hlavno, 1. 1788 (!) Mečeříž.

Kostel byl vystavěn v 16. stol.; z této stavby původní zachoval se presbytář s opěráky a portálkem do sakristie; 1. 1725 přistavěno >atrium« a 1. 1801 loď s kruchtou.

Jest to stavba orientovaná, nízká, podlouhlá, rázu barokového. Na mírném návrší, k němuž se stoupá po kamenných schodech: na počátku, po obou stranách stojí pískovcové sochy sv. Jana Nepomuckého a sv. Víta, obě z I. 1780 (vysoké 1'50 m bez podstavce).

Průčelí prolomeno jest portálem pravoúhlým s ostěním pískovcovým, plochým. Ploché pilastry nesou římsu krytou prejzy, jež se nade dveřmi prohýbá segmentem. Třístranný štít s nikou, železným křížem v aktroteriu a pískovcovými vásami po stranách.

Stěny lodi jsou hladké, lisenami členěné; do nich otvírají se tři páry oken segmentových, špaietovaných, po jednom na kruchtu (nižší).

K jižní straně druží se předsíň, čtyřboká, nizounká, se zaoblenými hranami a se druhým vchodem do kostela; ve štítu pískovcový relief Matky Boží Staroboleslavské.

Nad presbytářem sanktus, plechem pobitý, se dvěma zvonky.

Presbytář jest uzavřen pěti stranami osmiúhelníka a opřen pěti opěrnými pilíři, z nichž onen na jižní straně nad jiné vyniká mohutností. Oken pět; z toho jedno zabrala sakristie, jiné oltář. Sklenut jest křížově, svorník hladký. K severní straně přistavěna čtyřboká sakristie, nízká, plechem krytá, čtyřboká. Dveře sem z presbytáře gotické s vy-

MIM

;;

Obr. 281. Předměřice. Kostel sv. Jakuba. Pohled do kněžiště.

plněnými rohy. Tr i u m fá Iní o b 1 o u k segmentový. (Obr. 281.) Strop lodi plochý, oken tři páry, segmentová.

Kruchta dřevěná, rovná, s geometrickými ornamenty řezanými, na dvou dřevěných sloupech.

Hlavní oltář dřevěný, novější, s obrazem sv. Jakuba, novým.

Pobočné oltáře sv. Antonína Paduanského a Panny Marie, novější.

Křtitelnice cínová, na 3 spárech s kotlíkem a víkem, na němž stojí křížek cínový, nízký. Výška křtitelnice 0 50 m.

ZVONICE stojí osaměle, poblíže kostela, na místě bývalé dřevěné. Jest to stavení nízké, čtyrstranné, kamenné, v letech 1840tých postavené.

1. Průměr Ó'95 m a výšká 0'67 m. Ucha hladká. Kolem horního okraje nápis:

LETHA 2 MDXLVI 2 SLIT 2 ZWON 2

KE 2 OŽITY 2 AKOHWALE 2 PANV 2 BOHQV

2 SKRZ 2

E 2 PETRA X Z HADOE

Pod tím relief sv. Josefa, ostatně plášť holý.

2. Průměr 0T30 m, výška 0 97 m. Na uchách maska, jež přechází dolů v akanth. Pod horním okrajem v pásu 0T2 m širokém, rozvilinovém: akanth se svíjí v kruhový kotouč, stojí satir, rozkročený, jenž přechází ve dvě haluze od sebe zatočené. Pás tento ověšen jest listy akanthovými, dolů obrácenými.

Na plášti (na str. záp.)

(Umučení Páně

| a dvě světice.)

Baltazar Robmhap Z svc

HE A NA KOPYDLNIE

(Erb.)

v ráji.

Na straně polední relief v oválovém rámci, laurovém: Adam a Eva

Na straně východní: v rámečku květinovém nápis:

LETHA PaNIE 15.60. (16011) Slyt G TY A CHWALE PANV BVO Od Waczlaw A Zwon Boleslawa Nad Gyz K Pamatcze K swatym iasv Adam G. Rychta Kreyczi Sstiepan Rich Stelnicžy Karel Zema ANKV WACZLAW BYBA

RZY I. A. WA

Sv.

Vít

I est Tento Zwon Ke c

HV WSSEMOHAVCZYMV

arze Miesta Mladého

'

ERAV Do Przedmierziz y Iakvbv Toho Cza-rz Jan Czymbal Adam

TARZ IAN FRIDLANT KO

na Waczlaw Zkoch Adam Tichey warawina

CZLAWA I . . .³) ASS •

NA

Waczlaw

Halama

Erb.

Z GYC

ZINA

(V erbu: ruka obrněná drží zlámanou svíci.

Na straně sev. relief v oválovém, vavřínem otočeném věnci: sv. Jiří na koni potírá draka. Dole při vypouklém, kulatém vroubku lístky akan-thové, porůznu. Pod tím na samém okraji sedm figurek hudců, na ostatních stranách medaillonky (5).

3. Průměr T02 m, výška 0 76 w (0 98). Kolem horního okraje nápis: X ANNO 2 DOMINI 2 1545 2 ISTA 2 CAMPANA 2 FVSA 2 EST 2 AD 2 LAVDEM 2 DEI 2 OMNIPOTENTIS 2 £T 2 BEATORVM 2 KOSME —

. £T 2 DAMIANI 2 PATRONORVM 2 ECCLESIE 2 VETERIORIS 2 BOLESLAVIE 2 PER 2 M£ 2 STÁNI SLAVM 2 ČIVEM 2 PRAGENSEM 2 AMEN 2 Pod nápisem pás rozvilinový a v něm reliefy dvou světců (Kosmy a Damiana) na protějších stranách pláště.

Nt.

&5K

¹

Na obr. 277. scházejí.

²

Na stavba tuto vydáno úhrnem kolem 3500 zl.; nepočítaje v to práce a povozy »z lásky². V sumě celkové zahrnuta jest i márnice, zvonice a opravená zeď kolem hřbitova. L. 1747 uložily si přifařené obce dobrovolnou daň po 2’20 zl. z každého lánu, Žitnovesští 1²10 zl. Dříví přiváželo se z bělských lesů, prkna z městské, »panské« pily v Ml. Boleslavi, cihly z Ml. Boleslavi, kámen z lomů pod Babou, vápno z Tatobyt.

³

vytlučeno.

II-

liš

am

PET

s.

><rVs faM^ fv f CVjTOS hjL'’ i Defensor j| et

šěBr*í AVCro&f

Cl

bhmu

jOräBPWBI

fl

Obr. 282. Předměřice. Socha sv. Jana Nepom. z r. 1720.

Zvonky v sanktusu. 4. Průměr 0‘27 m, výška 0'24 m. Kolem korunky nápis: SLIT OD PETRA W BOLESLAWI MDLXXXII.

s nápisem: Léta Páně 1858 byl

5. Průměr 0‘234 m, výška 0 20 tento zvonek opravený.

Uprostřed návsi stojí SOCHA SV. JANA NEPOMUCKÉHO, dle chronogramu z 1. 1720, 2‘20 m -)- 2 m vysoká. Spočívá na čtyřech stupních

pískovcových, na kterých stojí Stylobat hranolový; jeho přední stranu zdobí andělé na hranách, druhý otlučený. Sv. Jan, pěkně modelovaný, položenu má jednu ruku na hlavě mladé ženy, nohou dotýká se koule, pod níž zeje hlava ďábla. Na stylobatu čte se:

PerpetV Vs faMae CVstos Defensor

ET

aVCtor

3 obrnu pointe ji J0b Muxa^u $rjeb JloJIi Xibfftatt GLí)xm\.

Nákladem obce předměř. a péčí pana faráře obnoveno 1. 1900

^íogj fen ktoxx)} nie ^raieí fjaním Ja fjanj.

Socha tato postavena nákladem P. Josefa J. Střebského, děkana v Chrudimi, dříve faráře v Předměřicích, nákladem 150 zl. rýn. (Obr. 282).

Na kamenném mostě v lukách SOCHA SV. JANA NEPOM., 3*10 m vysoká, z pískovce; světec má ruce sepiaté, u nohou biret.

Rácov též Ráčov.

Nad Neuberkem u Ml. Boleslavě na stráni nad Jizerou stával HRÁDEK Rácov, z něhož zbyly jen příkopy. L. 1576 se připomíná již jako pustý; v 16. století v knihách boleslavských se častěji jmenuje mlýn pod Rá-covem, též Ráčovem. L. 1738, když pod ním stavěn byl nový zámek Neuberk, použilo se k němu jako staviva kamenů z Rácova, takže zanikl úplně.

L. 1380 Václav z Ráčova, arcijáhen boleslavský; 13S0 praesentován Jakub kněz

z Ráčova.

Rejšice.

A. Sláděček, Dobrovice a okolí, 500. — Rozpravy Společ. přátel starož. III., 90. — Kniha pamětní farní od 1. 1808. — Zádušní počty od 1. 1684.

Rejšice, ve starých pamětích též Rajšice, připomínají se poprvé 1. 1255 (Milek z Rejšic, Regesta II.); 1, 1363 Jakub a Bořek z Rejšic. L. 1555 Anna z Vartmberka je koupila a připojila k Dobrovici. Po tvrzi v Rej-šicích není stopy.

KAPLE SV. JILJÍ na hřbitově. Jest to zbytek bývalého kostela sv. Jiljí, jenž připomíná se jako farní 1. 1363. (Zemřel farář Hereš a praesentován nový: Zdeněk.) Ve válkách husitských osiřel, fara, nynější dům čís. 19. najímána osobám soukromým.

Stavba gotická, ze 14. věku, orientovaná. Z původního kostela, jenž lehl 1. 1730 požárem, zbylo jen kněžiště, které jest barokovou pří-

22

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Ml.-Boleslavský.

stavbou a portálem kolem r. 1738 doplněno, tak že jest to nyní kaple hřbitovní. (Obr. 283 )

/\

i I

i><:f

Kněžiště takto upraveno na kapli hřbitovní bylo 1. 1755 vysvěceno. Léta před tím 1754 postaven do ní nový oltář, dřevěný, bez jakékoli architektury, jen s obrazem sv. Jiljí, jejž maloval Jan Kiirtz z Jičína (11 zl.)

10 5 0

mt.

Obr. 283. Rejšice. Kaple sv. Jiljí na hřbitově. Půdorys.

Klenba skládá se z jednoho travée a závěru o pěti stranách osmiúhelníka. Sklenuta jest křížově na žebrách hruškovitě profilovaných, kteréž sbíhají se ve dvou svornících válcovitých, hladkých; do stěn sbíhají bez opory, bez konsol. Světlo propouštějí dvě okna zbaro-kisovaná, třetí elipsovité v závěrku; bývala hrotitá — jak pod maltou zvenku viděti. U oltáře na straně epištoly výklenek na posvátné oleje, hrotitý. (Obr. 284.) Stěny jsou hladké, se širokými lisenami na nárožích. Okna (2) segmentová, se silnými špaletami, s ostěním pískovcovým, ploše profilovaným.

Portál 2'30 m vysoký, 1'90 m široký, čtyřboký, v rozích vyplněný, s ostěním plochým a s klenákem; nade dveřmi široké okno, nízké, segmentové, s plochým ostěním a římskou, uprostřed polokruhem prohnutou.

Dva obrazy po stranách na stěně, oba temného koloritu, představující poprsí muže vážné tváře, začátek 17. věku. U jednoho jest nápis:

52

AETATIS SVAE AN 1632.¹)

Obr. 284. Rejšice. Kaple hřbitovní sv. Jiljí. Pohled do vnitřku.

FARNÍ KOSTEL SV. JANA NEPOMUCKÉHO.

Když starý kostel sv. Jiljí požárem 1. 1730 byl zničen, péčí a podporou kněžny z Fürstenberka byl postaven nový, nynější, ku poctivosti sv. Jana Nep. Plán a návrh zhotovil pražský stavitel Alois Prée, stavbu prováděl Jiřík Sovenský z Dobrovice a mistr tesařský Václav Svačina z Jabkenic. Základní kámen položil děkan dobrovický Toman. Do nového kostela přeneseny stará cínová křtitelnice a zvony na věž, kteréž až do té doby visely na zvonici dřevěné, která též byla ohněm zničena. L. 1735 byl nový kostel vysvěcen od tehdejšího vikáře a faráře v Sobotce Ant.

Petra bar. Příchovského, pozdějšího biskupa královéhradeckého a arcibiskupa pražského. Při novém kostele zřízen farář; až do té doby Rejšice příslušely k církevní správě dobrovické.

L. 1737 do nového kostela farního opatřeny monstrance, kalich a cibo-rium — nákladem 400 zl.

Stavitel Prée vypracoval návrh na velký oltář, kteréžto práce provedli dobrovický truhlář Prok. Vyšohlíd a kosmonoský řezbář Jelínek (1. 1738; Vyšohlíd dostal 185 zl., Jelínek 90 zl.); řezbář Jelínek zhotovil též čtyři anděle na oltář nákladem 5 zl. Obraz sv.

Jana Nepomuckého maloval malíř v Praze [Barbieri?), jemuž odvezli starý obraz sv. Jana a přidali na nový 60 zl. Současně vymalován i obraz sv. Jana Křtitele na plechu na starou křtitelnici za 1 zl. L. 1739 návrhem stavitele Prée a prací týchž mistrů Vyšohlída a Jelínka zhotovena »kazatelnice« (100 zl. a 30 zl.). L. 1743 dáno za novou kaditelnici i s loďkou 6 zl.; 1. 1754 malíři mladoboleslavskému za obraz Zvěstování Panny Marie 2 zl. 30 kr. L. 1787 shledal inženýr Praní. Jungmann, rodák místní, kostel ve stavu schátralém; následkem toho byly klenby strhány a rákosový kryt dán, zdi staženy kleštěmi i nový sanktus postaven. L. 1795 řízením dvorního stavitele Zobla prováděny nákladné opravy na kostele, jenž nazývá se »baufällig«. I r. 1799 se opravovalo nákl. 3018 zl Do kostela opatřen 1. 1796 nový kalich u Josefa Obermeyera v Praze za 9 zl.; 1. 1803 přivezeny z Prahy dva nové oltáře. L. 1810 po-

ár

m..

má.

I' I

ikj

'ŠfcšĚftp,

mmp '•■■■&&

WĚĚmk,: .JÉ5

ISSSÉhH

Obr. 285. Rejšice. Kostel sv. Jana Nep. od jihozápadu.

slány do Prahy na rozkaz stříbrné spodní části z monstrance, kalicha a ciboria a nahrazeny mosaznými, které se pozlatily. L. 1855 poslední opravy kostela provedeny; »štafírovány« všechny tři oltáře, kazatelna, obrazy, varhany — vše nákladem 10.580 zl. L. 1891 obraz na hlavním oltáři přemalován od Jana Vysekala z Kutné Hory; 1. 1892 koupena socha Panny Marie Lourdské z Tyrolska, získána nová kadíte lnice; 1. 1895 postaven oltář sv. Josefa (sv. rodiny) prací bratří Busku na Sychrově. Též bratří Buskové 1. 1898 postavili nový oltář sv. Aloisi a se sochami sv. Vojtěcha a sv. Lidmily.

Kostel jest orientován, barokový, od domácích mistrů zhotovený, proto velice podoben kostelům v Semčicích a v Žerčicích. (Obr. 285.) Půdorys jeho má podobu kříže se širokými prostředními rameny, čímž loď chrámová valně se rozšířila. Ve východním rameni jest presbytář, v západním empora a nad ní věž. Přechod k lodi tvoří pravoúhlé vsuvky, které uvnitř jsou zdivém vyplněny; zdivo toto zde prohloubeno a obstoupeno plochými pilastry, jež nesou triumfální oblouk polokruhový; stejný oblouk při východní stěně presbytáře s tímto nesou klenbu kněžiště, valenou, s lunetami.

Presbytář čtyřhranný jest ve zdi závěreční prohlouben. Okna, dvě, jsou široká, mírně segmentová, po jednom proti sobě. Okna v lodi jsou též dvě, téže podoby, jen o málo větší.

E m p o r a s balustrádou do lodi uprostřed vypjatou spočívá na dvou čtyřhranných pilířích. Světlo propouštějí dvě podobná okna.

Věž přiléhá ku stavbě na západě, v šířce presbytáře; dole hlavní portál s plochým, pískovcovým ostěním, a klenákem. Ploché pilastry nesou římsu profilovanou, uprostřed trojúhelníkově prohnutou. Nad portálem okno segmentové, široké, s plochou chambranou a římsou segmentovou. Hrany věže zaoblené. Nad římsou po stranách věže attika, ve věži okna (4) u zvonů, římsa podstřešní. Báň cibulová s plechovým krytem.

Hlavní oltář řezaný, barokový. Z první polovice 18. stol. Po stranách sochy sv. Isidora a sv. Vincence. Čtyři okrouhlé sloupy s římsovými hlavicemi nesou kládí, s volutami, na nich andělé. — Uvnitř obraz v barokovém rámu: sv. Jan Nepomucký, jak do nebe se vznáší; oči jeho obráceny jsou vzhůru k nebesům, po stranách vznášejí se andělé, dole v pozadí zpověď královny Sofie a pražský most kamenný. Po stranách tabernaklu stojí 6 svícnů cínových, 054 m vysokých, současných; krajní (4) spočívají na podstavcích barokově zprohýbaných, volutových, prostřední (2) jsou obloženy dlouhými listy šalvějovými (novější). (Obr. 286.)

Ostatní oltáře jsou vesměs z novější doby: v právo: s obrazem Panny Marie Lourdské; 2. oltář na zdi s obrazem božské rodiny a se soškami po stranách: sv. Václav a sv. Veronika. 3. na levé straně (evangelia) oltář sv. Aloisia s obrazem téhož světce; po stranách sochy: sv. Vojtěch a sv. Lidmila.

Kazatelna jest ze dřeva řezaná, s barokovými ozdobami a volutami místy zlacená. Na nejvyšším bodě postavena socha sv. Pavla, apoštola, s mečem. Jako oltář i kazatelna pocházejí z doby, z které kostel sám.

Z obrazů sv. Jiljí, dílo vynikající ceny z 18. věku.

Monstrance, pozlacená, z 18. věku, vysoká 053 m\ noha tvaru elipsovitého, mající objem 0 57 m, otočena jest a stažena vínkem vavřínovým a páskou uvitou z vázanek a listů akanthových. Kolem melchisedechu

i ti

KJJ

.i

ti

'i

ťí

Š-Vj

••V

use®»*

4 .-Xi(

t    l'OKO

ÄS

Obr. 286. Rejšice. Kostel sv. Jana Nep. Hlavní oltář.

ovinut věnec z vinné révy a klasů pšeničných (chléb a víno) ; v záři stkví se po stranách andělé, nahoře Bůh Otec a dole Duch svátý.

Křtitelnice vysoká i s víkem 133 m, spočívá na třech nohách satyrů, o čtyřech paznehtech, nad koleny srstí pokrytých, s hlavami vousatými, jež nesou kotel cínový. Na ní relief Umučení Páně, pak křest Pána Krista, a na třetí straně deska s nápisem:

Tato . krzit

EDLNICZE : SLYTA GEST :

NA ZADOST : A NA PAMA

TKV : GIRIKA BALCAROW

YHO Z REYSICZ : NÁKLADEM : WERONYLY : MANŽELY A EWY : DCZERY : GEHO : ZPYSOBIZ :

TO PANBVH : ABY KE CZTI A SLAWE BOZI : AKROZSSI RZENI : CZYRKWY :

SWATE : VZEWANA :

BYTÍ MOHLA A 1639.

iiäifcC ~

K hořejšímu obvodu kotle jenž měří v průměru 1A4 m, přidělány jsou tři hlavy mužské s plným vousem a čepicí kulatou, vysokou, kteréž drží víko křtitelnice. Víko toto, 0'44 m vysoké, má podobu špičatého starodávného klobouku, na dvou místech tkaničkou hluboko se zarývající přepaženého. Na víku sedí jablko, do něhož zasazen obraz na plechu: Křest Pána Krista. (Obr. 287.)

Zvony. Ve staré dřevěné zvonici visely tři zvony: Jiljí, Josef a nejmenší jména neznámého. Když

1. 1732 zvonice tato shořela, byly přeneseny do nové věže kostelní.

JL % v* V

aäsm

Obr. 287. Rejšice. Kostel sv. Jana Nepom. Křtitelnice z r. 1639.

1. Největší, v průměru 0'92 my vysoký 0 67 m, jest nahoře otočen dvěma pásy rostlinných bordur: hořejší, užší, komponován jest z drobných rozvilin, spodní, širší, z listů akanthových. Na jedné straně pláště relief Umučení Páně s letopočtem, pod ním při dolejším lemu: MDCXXXV; na straně protější relief jakéhosi světce, patrně sv. Josefa pod nímž řadou běží literky: A. Z. W. A. E. W. R. Z. Ž, což znamená Adam z Waldšteina a Eliška Waldštejnská rozená ze Žerotína.

Erb.

Erb.

Na dolním okraji jméno zvonařovo: ADALBERTI ARNOLD H. M. G., což znamená: hat mich gegossen.

2. Prostřední, vysoký 0'53 m, v průměru 0 71 m, ovinut jest týmiž pásky bordur rostlinných a též ozdoben reliefern světce, snad sv. Jiljí

(s křížem); ostatní jména scházejí, patrně proto, že nákladem týchž osob a od téhož zvonaře jako prvnější byl slit.

3. Nejmenší, průměru 037 m, umíráček, visel do nedávná v lucerně věžní. Nesl nápis: SLIT GEST W HRADCI MDXXXXVII, patrně v dílně, z níž vyšel boleslavský zvonař Petr. L. 1893 byl přelit, jak hlásá nápis:

Na pomník svému + otci dal sliti Fr. Dvořák 1893 od Jos. Diepolta v Praze. S reliefem sv. Václava a sv. Jana Nepomuckého.

SOCHA sv. Antonína na návsi, z 18. stol.

Na návsi proti sobě stojí SOCHY pískovcové sv. Jana Nepom. a sv. Floriána, 3'25 m vysoké, obě z pol. 18. stol.; 1. 1811 obnovena v polích socha sv. Anny nákladem tehdejšího faráře Pittermanna.

Na starém hřbitově nalezen HROBOVÝ KÁMEN s nápisem:

JTEffja .. Iß ante pn s. IRorofiB umrjEÍa urojEita lßan\ IBnrnfa ^nhoíjhá \ ^okoloroa manjElfta urnjEitEfjo J^atta Iarta JfausjElbsrgEra \ JfausfEÍbErfut a na JíngE^bcjp a fufo gEjí podjonmna.

Náhrobek tento byl zasazen do kapličky sv. Anny u cesty ku

Kosořicům.

\S

Rehnice.

Schaller 148- — Vaněk 128.

Předhistorické nálezy u Řehníc: Pam. XIII. 283 a XV. 687.

Řehníce bývaly sídlem Vančurů, odtud z Řehnic, z nichž někteří drželi i Valečov, Studenku, rodina v Boleslavště rozšířená, z Jednoty Českobratrské. L. 1726 koupil Ř.: TVRZ a dvůr poplužní, Josef hr. Vrbna a připojil je Krnsku. V krátké době zašly; toho léta 1726 popisuje se »rytířské sídlo v Ř.« — v něm též kaple i s oltáři, mnohými obrazy, rouchy mešními a p.; za časů Schailerových byl to špejchar.

Ve vesnici na dřevěné ZVONICI visí zvonek vysoký 0'255 m a široký 0‘35 m. Kolem horního kraje řada andílků rukama se dotýkajících, na plášti sv. Antonín mnich a sv. Barbora s věží a kalichem. Pod reliefem sv. Antonína: I • C • S • 1780.

v

Repov.

Sedláček X. 42. — Pam. XIV. 261.

Jméno má po Řepech z Neveklova, od nichž jej koupila obec Mladého Boleslava 1. 1516. Za císaře Josefa II. byl dvůr na parcely rozprodán a tak povstala z něho nynější vesnice.

Na západní straně vesnice, kde nyní domky stojí, při kopání písku v 1. 1880tých objeveny byly v hloubce jednoho metru kostry v řadách,

s tváří k východu obrácenou: při nich popelnice, bronzy, nůž, jantarové korálky i peníz Boleslava II.

Poblíže stojí KAPLIČKA zděná, se sochou sv. Jana ve výklenku a lucernou, ve kteréž zvonek z poč. 19. stol., vysoký 0'28 m, v průměru O40 m. s reliefem sv. Jana Nep. a podpisem: S. IOHÁNN.

Na návsi SOCHA Panny Marie, pískovcová, 5*20 m vysoká, s gloriollou, v oblacích, jež nesou andílkové. Na hranolovém stylobatu nápis (patrně z opravy):

TU

SUSCIPE HOC qVoD gratUs tUUs serVUs OFFERO VOTVM o VIrgo PIa CVstoDI CLIentes MarIa

18 © 23

Rokytovec.

Vaněk 128.

Název původu staroslovanského. Ve 14. stol. byl Rokytovec sídlem panským, na TVRZI zajisté při dvoře poplužním. L. 1364 uvádí se Bedřich Ceteňský z Četně a na Rokytovci, v 16. stol. jmenují se Klusákové z Kostelce, Vančurky z Řehnic (1573 Markéta, pak Mariana). Mikuláš z Gers-dorfu připojil Ř. k V. Horkám (okolo r. 1600).

Na návsi na dřevěné ZVONICI mají tu zvonek, vysoký 0*255 m, v průměru 031 m. Při jeho horním lemu se čte:

S. IOANES NEPOMVCENE ORA PRO NOBIS 1724.

Pod nápisem akanthové listoví s andělíčky. Na plášti relief sv. Jana Nepomuckého.

Rožatov.

/

MLÝN na Jizeře. V 16. věku jmenují se Rožatové mezi držiteli domů v městě Ml. Boleslava.

Nad vchodem do mlýnice dobře uchovaly se dva erby pískovcové v laurových věncích, přepásaných stuhami; nad nimi římsa s perlovcem nese kartušovitě vykrojený nástavec s vojenskými emblemy (šavle, palcát, štít) v reliefu, ukončený šiškou; po stranách dva plošné jehlany. Pod znaky deska kartušová, obdélná, dole ovocný guirland. Na desce se čte vedle sebe:

BOHVSLAW IOACHIM HASYSTEYNSKY Z LOB; KOWICZ NA ZAMKV MLA= DEM BOLESLAWI KOS; MONOSICH A KRYLICHV G. M. C. RZIMSKEHO RADDA.

tf»

I v r.^j

EWA HASYSTEYNSKA LOBKOWSKA ROZENA Z WALDSSTEYNA: NA ZA; MKV MLADÉM BOLES;

LAWI: KOSMONOSICH :

A KRVLICHV

1606. (Obr. 288.)

SOCHA sv. JanaNepo-m u c k é h o proti mlýnu, pod skalou, dílo zdařilé v komposici i provedení, vysoká 4,50 m. (Obr. 289.) Podstavec dvoudílný: Podval se stranami kon-kavními a s otupenými rohy a soklem profilovaným. Spodní hranol, vyšší, má při hranách lišeny, zatočené dole ve voluty a ozdobené festony. Ukončen jest římsou, prohnutou uprostřed segmentovitě; ve výklenku takto utvořeném v předu mušle s guiranldami. Svrchní hranol nižší, stejně komponovaný, má voluty mohutnější a v předu hlavu andílka. Světec s pravicí k nebi obrácenou, v levici drží biret, hledí k nebesům, v extasi. Na římse spodního hranolu vyryt nápis:

Vt-no- ConfVnDar • qVo-nIaM InVoCa-VI - te

Na přední straně:

DIserto

In tríbVLatIone sILentIarIo qVIa poenItentIarIo B. ÍOANl NEPOMVCeNO

-S;: •!<

~ „z±:

’•

»I

L-

M:

r**

L',í§

i -    -4 i

ž&4«Fi-

5řrí«íM

si

~

..i*

Ür

www#**^ |

“■*?* _

......;

>>

•.

|3

tel

Obr. 288. Rožatov. Znaky z r. 1606 nad mlýnicí.

aDaMVs kohaVt

ET

soCIa torI VeronICa ereXére

pwí

ti

IT,

hĚJé

tib

IT, RF

v" v ’

S&BK#

SS*

Obr. 289. Rožatov. Socha sv. Jana Nepom. z r. 1728.

Po straně:

fortI

In aqVIs pVpILI

AD AQVAS

haeC MerIto gLorIa SVRGlT (zz 1728).

Na straně opačné:

MoLDaVa

abstVLIt

benefICcentIo Isera VeneratIonI restItVIt (— 1728)

Na straně zadní:

DIE

fa Ve preCIbVs : soLatVs proLIbVs orbVM * preMIa

DIgna Vo . . . LtVI

F . . . (ostatek vydroben).

Sejcín (v starších pamětech též Sýcín, v ústech lidu Šejci na).

A. Sláděček, Paměti dobrovické str. 380—391. — Památky VIII. 425, XV. 123. — Rozpravy Společnosti přátel starožitností III. 88.

KOSTEL SV. VÁCLAVA, filiální, k Dobrovici příslušný, vypíná se malebně se svými třemi věžemi na mírném návrší pod památným Chlumem. Z druhé pol. 16. stol.

Býval kostelem farním: někdejší fara stávala na západní straně za hřbitovní zdí, na pozemku, jenž dosud jest majetkem zádušním. Nejstarší známý plebán připomíná se 1. 1356: tehdejší farář Petr změnil si toto místo s plebánem lovčickým Otmarem. V době kahšnické dosazováni k němu kněží pod obojí. Po válce třicetileté připadl ku správě farářů dobrovických.

Podle jistých zpráv, nalezených v makovici, vystavěl kostelík sej-cínský Jiřík Cetenský z Četně a na Vinařících, jenž v něm i nejbližší jeho příbuzní Cetenští »svůj pohřeb měli«. Léta 1609 od Václava Cetenského

byl opravován a uvnitř malbami vyzdoben, jak připomínají erb jeho a jeho manželky (Talackovské) nad portálem do oratoria; z toho léta 1609 pocházejí obrazy s výjevy ze života Pána Krista a svátých apoštolů a pla-fondové malby v knížecí oratoři. L. 1614 držel pan Heník z Valdštejna na Dobrovici ve vězení malíře Němce z Viirtemberka, jménem Kregera-Kargusa, jenž byl dříve panu Heníkovi z Valdštejna v Dobrovici, pak

li

m

■« ;

-m

—•*

LEJ

J-r:

šmim

WW:.

Obr. 290. Sejcín. Kostel sv. Václava. (Pohled od jihovýchodu.)

panu Cetenskému kostel v Sejcíně maloval, »ježto zašikoval« pryč Kryst. Alex. Laujena, malíře a poddaného páně Heníkova (Arch. Pam. XV. 123).

Ze starého oltáře ze 16. stol. sošky dřevěné v nadživotní velikosti, bíle natřené a pozlacené, uměle provedené, a 1. 1878 positiv byly přeneseny kolem 1740 do kostela v Semčicích a tam dosud ve výklencích se chovají.

L. 1736 byl kostel restaurován nákladem 1822 zl. 57 kr. vně i uvnitř. Pod dohledem Jiříka Sovenského z Dobrovice byl sepiat kleštěmi, na věž dány hranice pod zvony, postaven nový krov šindelový a červeně natřen. K vnitřní výzdobě povolán malíř z Prahy Jan Vodňanský, jenž namaloval fresky ze života sv. Václava, patrona kostela, z nichž zachovalv se dosud

tři: na empoře sv. Václav, jak vykupuje dítky z pohanstva; 2. na stropě v lodi: německý král Jindřich I. a sv. Václav a 3. v presbytáři: kníže sv. Václav s korouhví, jak se obyčejně vyobrazuje. Janu Sadařovi, malíři dobrovickému, dáno od kruchty na třech stranách marmelísování 32 zl. Stavitel Prée, jež zhotovil návrh opravy a ji sám řídil, učinil též návrh na nový oltář a kazatelnu, které zhotovil dobrovický tesař Prokop Vyšohlíd; oltářní obraz sv. Václava maloval pražský malíř Frant. Barbieri.

L. 1747 starý positiv na kruchtě opravil varhanář Ant. -Spiegel. L. 1784 dostal kostel v Sejcíně nový kryt šindelový, dodal jej tesař Proft, 1. 1833 pokryt poprvé taškami. L. 1871 dávána na věž nová makovice. V ní našla se listina, dle kteréž stará měděná makovice pocházela z 1. 1571, kdy kostel postaven; 1. 1765 byla vichrem shozena a nová postavena 1. 1766 od Blažeje Drozda, kotláře v Dobrovici.

Přehlédněme čelnější opravy kostelíka sv. Václava v Sejcíně: 1. 1571 byl vystavěn, 1. 1609 důkladně opravován, opět 1. 1736, 1. 1831, 1. 1858 zednickým mistrem Samšem, 1. 1867 architektem AI. Turkem z Prahy, jenž základy podchytil a položil nové; malíř Karel Javůrek z Prahy opravil všechny freskové malby (téhož léta 1867), vymaloval obraz sv. Jana Nep., sv. Ivana, sv. Vojtěcha a sv. Prokopa, patronů země České; opravil obraz sv. Václava na hlavním oltáři, zhotovil nový obraz sv. Ludmily pro oltář poboční. Oltář tento zhotovil Jan Pér z Dobrovice na místě starého, nevkusného; práci řezbářskou obstaral Jindřich Paner.

Kostel stojí na návrší uprostřed hřbitova zdí obehnaného. (Obr. 290.) Tato zeď jest prolomena dvěma vchody: menší ve straně severní, jímž se nyní chodí, a bývalý hlavní, vrata, proti věži, gotický, s ostěním profilovaným oblounem a žlábky. Otvírá se do polí, k poli zádušnímu, kde zajisté dříve fara stávala. Kostel jest jednolodní, orientovaný, pozdně gotický s opravami barokovými, kryt valbou prejzovou.

Kněžiště jest zavřeno třemi stranami pravidelného osmiúhelníka se dvěma opěrnými pilíři, jež sahají k okapní římse, o jednom ústupku římsovaném. Tři okna hladce špaletovaná, stěny hladké.

Po stranách presbytáře dvě věže, kryté stanem velice strmým, s bání.

Věž severní: v rohu přistavěno schodiště, novější. Do sakristie proraženo na severu okno pravoúhlé, s kamennou barokovou chambranou, výše střílnové, nejvýše okna hrotitá (na dvě strany), široká, bez kružeb a ostění. Po stranách tohoto okna (severního) dva erby pod římsou v úhlu lomenou: cetenský a valdštejnský. Okapní římsa vínkového profilu pískovcová.

Věž jižní jest bez schodiště, proto užší, opřena na straně jižní opěrákem silným, barokním, zděným. Dole okno elipsové, výše renaissanční s římsou, nejvýše okna na dvě strany, s pískovcovou chambranou. Římsa okapní jako u severní.

Loď jest hladkých stěn, špaletovaných oken, krytá valbou. Na straně jižní, kam se terrain sklání, dva opěráky (jako u presbytáře) a přístavek

umrlčí komora, moderně gotický. Do severní zdi prolomen portálek s obloukem polokruhovým, ploše profilovaným; nad ním římsa rovná, vyložená (novější). K západní plné stěně kostela, nad níž vyzděn štítek trojúhelníkový, přiléhá věž čtyřstranná, dělená barokní římsou, prejzy krytou, odtud ve zdivu ustupující. K ní přistavěno schodiště s okénkem střílnovým.

XJ

ii

mr

HP

OvH

Obr. 291. Sejcín. Kostel sv. Václava. Půdorys.

Pod věží hlavní vchod hrotitý: ostění pískovcové, profilované oblounem, žlábkem a dvěma pásy. Nad portálem okno pravoúhlé, barokní; výše menší téže podoby, nad římsou malá dvě okénka segmentová nad sebou. Kryt strmý stan prejzový.

7/Z,

Uvnitř (Obr. 291., 292«, b)\ kněžiště dlouhé 6«, široké 5'46 osvětlené třemi okny — třetí zastřeno oltářem — hrotitými, s prostou špa-letou, bez kružeb. Klenba valená s lunetami. Cípy lunet jsou neseny kon-solami stylisovanými renaisančně, z motivů hlavice jónské a ukončené

::ífi

=i

t'á

50_0

15

d*uEüü

E3E3M.

svislým listem akanthovým. Stěny hladké. Na stropě freska sv. Václava, nová; na stěnách pod lunetami v oválech obrazy svátých (poprsní), patronů českých, také nové. — Do sakristie v levo vede portál: oblouk polo-

ms

■G

t.

li

í::; íu,

liníl

(j

IÉ

i:

L.

a

* ;" ©SmfĎíff iktitem

SSSZmXGSS*

li

Obr. 293. Sejcín. Kostel sv. Václava. Portál do sakristie.

kruhový, ploše profilovaný, se dvojím druhem perlovce ve žlábcích a pásem listů srdčitých na vnější archivoltě; klenák konsolový, ozdobený rosetou a listem akanthovým. Ve cviklech plastické rozviliny. Po stranách portálu dvojice kanellovaných pilastrů renaissančně-jonských, s kládím

vyzdobeným perlovci, vyloženou římsou se zubořezem, vejcovcem a přesahujícími abaky. Ve vlysu nad pilastry plastické andílci hlavy, (ve vlysu) nad vchodem nápis:

KphI ß an ©epijž: (3at gfsm broprjp shrpe mne roEgbßlt ftbn spapen bube a ropgbß mtnjgbe a pajítmt naivitě iíatt IV. X. C.

Nad kládím nástavec, ohraničený po stranách volutovými pásy^ svrchu úzkou římsou, nesoucí menší štítek volutový, ukončený maskou,

í;

pí

Wi

'i- -

p]

;;

ť5> i \ '#■ -¹

■í a v. li;

ab

r.

IJ

^«ÜäiäBwÜBIfefca

Obr. 294. Sejcín. Kostel sv. Václava. Pohled do hlavní lodi na kruchtu a fresko na záp. straně.

jež nese guirlandami ověšenou urnu. Zpodu festonek. V ploše nástavce plastické erby pana Cetenského a jeho manželky Maternové z Květnice v oválových rámech, uvitých z ovocných věnců. (Obr. 293.)

Naproti sakristii po straně epištoly oblouk půlkruhový s římsou v náběhu, ploše profilovaný, s klenákem (konsola s maskou andílka), otvírající se do hrobky, sklenuté křížově bez žeber a bez oken. V ní deska syenitová s plastickými zlacenými erby a nápisy, jež hlásají, že tu odpočívají Maxm. Josef kníže z Thurn-Taxisů (f 1831) a Marie Eleon. z Lobkovic (f 1834).

Nad tímto výklenkem (v jižní věži, v patře) oratoř, otevřená do kněžiště trojdílným sdruženým oknem, orámovaným torem, s římsou rovnou, na konsolách, s maskami andílků. Ve vlysu dvě podélné kartuše

<B—

<D-*-

rar-—w

n

■

CZI

V Iv

V

7^

V

Z?

V.

7^

N

1

n

w w

3

T

V///////////z)íffl/fy/s/////////ss/////////7y?//////jffltfffiy

m

.....

p

3

±y

□

□ Q

□ c

□ L_L 1 J

n t

□

□

□

□

uiniF=Ťnn

J*.

JO

0

é

oi

d/nv.

h

+

+

+

+

+

+

+

+

+

TA.

5t 190'/,

Obr. 292 b. Sejcín. Kostel sv. Václava. Podélný řez.

’

'

lili

v

'

'

—

I

_

se zavinutými okraji. Vchod z empory od západu portálkem s jednoduchým opažením a římsou.

Naproti nad sakristií výklenek prázdný, s podobným oknem dvou

dílným.

V oratoři strop dřevěný, kasetovaný. Lištami vysoko vystupujícími jest rozdělen na geometrická pole; plochy středních polí jsou prohloubeny. V 1. poli: had na poušti. Ve 2.: Kalvárie. Ve 3. — 8. allegorické obrazy od jiného malíře malované, slabší:    3. SPES. 4. Ježíš dobrý

pastýř. 5. CHARITAS. 6. FORTITVDO. 7. Ježíš se ženou u studny. 8. FIDES. Všechny obrazy dobře zachované. Malba živá, listy zlacené, modře poly-chromované. Allegorie jsou dosti nucené, barokních již komposic. Nápisy k obrazům na bílých foliích. Konec 16. až zač. 17. stol.

Oblouk triumfální polokruhový, hladký, v náběhu ořímsován.

Loď vybíhá z osy kněžiště: k severu druží se k ní poboční loď užší. Sklenuta jest valené s lunetami; cípy klenby opírají se o římsy, pod nimi dolů sbíhají ploché pilastry. Okna — tři páry — vysoká 4'54 w, široká 1 20 m, hrotitá, hladce špaletovaná, bez kružeb.

Empor a na západní straně lodi nesena jest dvěma pilíři čtyřbokými s římsovými hlavicemi. Podklenuta jest valené; odtud vede vchod s obloukem lomeným do předsíně pod věží, jež sklenuta jest valené a ozdobena ve formě kosočtverce dekorativními žebry profilovanými; odtud vedou schody v síle zdivá na kruchtu. Tato vybočuje prodlouženou balustrádou a prodlužuje se (v pravých úhlech) na obě strany podél zdí. Jižní, jest užžší a spočívá na dvou pilířích. Severní postavena jest na stejných dvou pilířích a třech obloucích a podklenuta třemi křížovými poli bez žeber (levá loď). Na balustrádě, rovné, stojí hořejší pilíře, jež nesou klenbu spolu se třemi oblouky, které mají archivolty, zubořez a klenáky konsolové. Empora přepažena jest na tři pole stěnami povstalými od pilířů ku zdi, jež prorážejí tři polokruhové oblouky. (Obr. 294.)

Na klenbě lodi freska v barokově vykrojeném rámu, přemalovaná: Ve dvoraně barokní, sloupové, se schodištěm, přijímá německý král (Jindřich) s korunou a pod baldachýnem sv. Václava, po jehož straně spatřují se dva andělé — po straně králově vznešená společnost v herme-línech, zbrojnoši. (V architektuře skreslené, v pohybech affektované, málo cenné.) — Na zadní stěně za varhanami freska, omezená nahoře obloukem klenby, dole přímočárně — rovněž přemalována: Před domem barokním se schodištěm skupiny osob s dětmi na rukou, ve středu sv. Václav (»Stavba školy v Budči«?) Z pol. 18. stol.

Na vnějších třech stranách balustrády v polokruhových a čtyřhranných polích 34 obrazy: výjevy ze života Pána Krista. Panny Marie a sv. apoštolů. Tabulka s letopočtem 1609 sama hlásá stáří; na ní monogram IHR. Jsou přemalovány. (Obr. 295.)

Hlavní oltář barokní. Na rakvovité mense tabernakl barokně zprohýbaný. Oltářní obraz: »Smrt sv. Václava«, malovaný s vervou, pře-

23

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Ml.-Boleslavský.

•M

|P' 7s

'I-:

Mi 1

Obr. 295. Sejcín. Kostel sv. Václava. Řada obrazů

•i

Ire

malovaný. Po stranách obrazu diagonální sloupy a pilastry korintské svrchu nástavec s obrazem Panny Marie staroboleslavské, oko boží řezané, sošky andělů. Z pol. 18. stol.

Kazatelna současná, běžný barok. Na řečništi kartuše řezaná, mřížkovaná, zlacená. Na špičce štítu orel.

Obraz na plátně: požár v Libichově 1. 1694, přemalován 1. 1839 od AI. Košateckého, jako ony nahoře jmenované malby.

Pod emporami epitafy Cetenských z Četně a jich manželek, patronů tohoto kostela, pánů na Vinařících; jich obrazy z pískovce vytesané, v životní velikosti, pěkné práce kamenické z konce 16. stol. Když 1. 1833 byla zřizována tu knížecí hrobka Thurn-Taxiská, byly tyto epitafy z podlahy vyzdviženy a do zdi kostela (na 3 stranách) zasazeny.

1. Pískovcová deska 169 XO 88 m s nápisem:

luřa }0arte 1585 in ^»nboíu $n | BsbĚIi XaBfare rofjobtn jEbrnn Mmrpela gsjí Brojena panna

IDanbElina QrjEfEnfka--(

na empoře z 1. 1609.

rjera urojenefjo }$ana ISDarjlania QTjEfEnfkEfjo

j (Eefnte

©Egijfo třelo tuto porřjotoa no gejí HkjEkatoage Blaljo flara EnEf;o rojfrjiflent ro Brgjtn $anu.

(Erb.)

2. Pískovcový náhrobek l'90'X^0 97 m; na něm vytesán stojí rytíř v plné zbroji v životní velikosti; u nohou erb Vchynských, na druhé straně nápis:

TENTO KAMEN DALA WYTESAT . . VROZENA PANI MANDALINA CHYNSKA MAKSOWA Z RNAONV MANZIELKA GEHO NA PAMATKV BVDAVCY

Kolem na čtyřech okrajích další nápis:

Ma 1587. ro ,§ofrofu Ißo ;§roaígm Wl.. | ro pnbinn 17. mnrjtl g£p BrojEm; Ißan Mtkulap Wá)\)nfkg j (ířjintc^ gEpopo ©eIo | íuío porpnroano g£p . . . karoagE BlalpoflaroEnEpo rojktppEnj ro Brogpu J^ann (EropEmtj nrnlE-npmt. Jlmen.

3. Na čtyřhranné desce pískovcové rozměrů i písma jako u čís. 1. čte se nápis:

BEfa Ißanh .... pjratla rojafsm pokogt a ítm obEpía popofo btbnEpo ptroía Ißem] Magbalsna (Epgnjka ropEna mamEbEro(?) \ maxssn gEgtpn ©eIö roíomfo mtjÍE pnprpronn gEp a ít bEf BcjEkaroa ro nabEgt p řjnpobu Bínjpa }$ana k obErttBmu ro^krppEmj a k nflaitiEnt fÉpof roEcjnan rabojlt a i?Iarog Bnbaucipo ^papnepo Jtnroía \ mrfroiip

ropám (Erb Vchynských.)

4.    Isla 1583 rofaboín na nEbBÍt [| bruíEbnau untEjBl g£p úrodni pan roacparo cjEÍBnfkg j ejeIue j| a na HBbcptp a íu .. froan || .. . blapofíaroE-nspo rojprppEni.

Uprostřed mezi nápisem na desce rytíř v plné zbroji s erbem ceten-ským (pískovec).

5.    Mpa ßavaz 1590 Bpbboípn pr^Eb |

^roafrnn ^aroÍEm HmrjBl gEp HrojBng }$an ^ItkulapQIjEÍEnfkg j CßpEfntE a na | roinarjgcjgpj ©Epopo ©íeIo fnío Ißo j

cporoano g£p ncjEkaroagE Jfrqgpíi; i?tjna Bnjgpo robsn J^nfÍEbraj a fanbni. Rytíř s erbem, vše bílý mramor. (Obr. 296.)

6.    Po čtyřech okrajích z původního plného nápisu uchovalo se a čitelno jest jen: JtEÍa 1559 ronEbisíg. . . po f. I^oruÍE HmrjBl gEp MrojEm; ß an UDacparo Qpßfenfkp \ ©EÍnE. Uvnitř na desce relief rytíře s přilbou a erbem u nohou. Pískovec.

7.    Po čtyřech okrajích z nápisu jen toto málo jest uchováno:

TEN PATEK PRZED SMRTĚ . . NE . . . | LÉTA . . . LA GEST VRO | ZENA PANI LIDMILA CZETENSKA Z WRZESOW . . . j . . | . (cet) NE ANA LEDCZYCH W LETECH 45 PAN BV RACZ VZ DVSSY GEGI MILOSTYW BYTY.

Relief šlechtičny; erb půlměsíc. Z pískovce. (Obr. 297.)

8. Po čtyřech okrajích:

JDeía obnauojEnt spna bojpíjo || tttutan to aufm; prjub ímojint rujlau-pEnint untrjEla ijejí || neopita pani Ägjka Jiapliujka j || ^ulBtuic manjBka urojE⁰ $aa (Snuji⁰ QIeíe|||*ít:rj⁰ s (Eeííe anaruinarjicjitfj.

Šlechtična, dole erb její. Výška epitaha 2 m, šířka 1 m. Z bílého mramoru. (Obr. 298.)

mmsmmyá

Cl Li

'J'

Ji®

9. Bsfa obnarojEtti ^gna Boji⁰ Mu83 [| mu ujíroríuh po Jioaíojit nmrjul nrojum; pan (Sn;ojik (Ejuíun-

■ ...n

ÍTn 7* 'i

mu

Lit

■to

... •

\'

1Ü 1

■i

Li

ts

Ij

íf

li

íl

• US I

mm.

li §

a.

íl

I,|

'■IJi |í a i| 3T 11

JšCP

WpA

Obr. 296. Sejcín. Kostel sv. Václava. Náhrobek Mik. Cetenského z Četně.

Obr. 297. Sejcín. Kostel sv. Václava. Náhrobek Lidmily Cetenské z Vřesovic.

\'ky || s cjeínie anaiorjnarjiqid) [] a tuto íEMo gEÍto pofjujĎEno a poríjmuano gEjí. ißatt Bnfj rač) . . .

Rytíř v plné zbroji, u nohou přílba a znak Cetenských z Četně. Bílý mramor. (Obr. 299.)

Zvony. 1. Největší má průměru 1‘08 m, výšky 0'86 m. Pod korunkou mezi dvěma liniemi opis: LETTA PANIE MDL9 SLIT GEST TENTO ZWON KECTY A KCHWALE PANV BOVHV 3 WSSE & MVHVCZIMV A KZA-LOZENII MATKY BOZY CECYNSKEHO OD PETRA WMLADE BOLE-SLAWY. (Erb Cetenských z Četně.)

Tabulka s nápisem: ZA VROZENÉHO PANA GYRZYKA PROCKA CETENSKEHO SCETNE A NAWYNARZYCYCH TI ČASY PANA A KOL TVRA KOSTELA SA CYNSKEHO

Tme

ÍS

. J;

ml . j

iv

•V«

li

sfj

II*.

Pj

t!

:: ‘ L

J

g§

li

' ...

' £r\

PJ

I»

í/////<ií n flM

By///; < ií huw-f !?/// i L^MW

,4

jppp

nm

i}:

i 1'lil

....

11i\V-|£ I ! || ! ‘I m Á®

i il

ä/#

1

'I

a rf

Obr. 298. Sejcín. Kostel sv. Václava. Náhrobek Anýžky ze Sulevic.

Obr. 299. Sejcín. Kostel sv. Václava. Náhrobek Jiříka Cetenského z Četně.

Na protější straně zvonu Madonna.

2. Průměr 0'82 m, výška 0’65 m. Pod korunou pás 0 09 m široký

z akanthu kruhově stočeného a zavěšeného; jednotlivé články odděleny karyatidou satyra.

SLYTT ZAPANA KOLÁTORA VROZE NĚHO PANA MIKVLASSE CZETEN SKEHO ZCETNIE NAWINA RZICZYCH A LEDCZY CH

Sv. Václav. — Erb Cetenských z Četně. — Sv. Zikmund.

V tabulce:

TENTO ZWON SLIL GEST WONDRZEI ZWONARZ PRASKY WMIESTIE MLADÉ HO BOLESLAWA NAD GIZERAV LÉTA 1584.

Na protější straně zvonu:

ZWONV TOHO RZESTIANVM SPOLECZNE KS

Aby zwvkem

Sv. Vít

TO WIERNIM KR KSCHVZE GIGH LOWV BOZIMV AKCHWALENI GMENA GEHO SWATEHO WZNAMOST SE YWO ZOWALY TEZ PROPOTRZEBV A KVPOCZ T1WOSTY OBCE DOWSY SEICZINY K M ATCe BOZI

Dolejší lem zvonu posázen medaillony.

3.    Zvon zavěšený v okně věžním, Václav, průměr 0'73 w, výška 0'63 m, mezi dvěma pásky jemných rozvilin: SWATY WACZLAWE KNIZE CZIESKE ZEMIE ORODVG ZA NAS LETTA PANIE 1686.

Spodní pásek jest ověšen listy akanthovými, dolů obrácenými, osmi počtem. Na plášti Madonna korunovaná, na půlměsíci; pod ní zvonařský znak J. Pricqueye. Na protější straně relief sv. Václava. Zvon jest prasklý. (Byl již jednou přelit ze staršího zvonu, jak o tom zapsáno v knize zá-dušní 1. 1686.)²)

4.    V menší věži, v okně, visí zvonek »umíráček«, vysoký 0‘26 m, široký 0'24 m. Při horním i dolním okraji pláště ovinut jest vínky z ratolestí uvitými; uprostřed pláště relief sv. Jana Nepomuckého. Z pol. 19. stol.

Semčice.

Sládeček, Dobrovice a okolí, 459—476. — Sedláček X., 341, 342.— Časopis Spol.

přátel starož. V., 30.

Starobylé sídlo šlechtické rodiny, která psala se ze Semčic: 1. 1297 připomínají se jako svědkové Tomáš, Konrád a Přibík ze Semčic. Kvetla ve dvou, třech větvích, které měly tu sídlo své, TVRZE. Fridrich z Do-nína v pol. 16. věku zboží to sjednotil. Pak se tu jmenuje Jiřík Cetenský na Vinařících, Václav Budovec z Budova a poslední Jan Přech Třemeský ze Železná, jenž pro náboženství ušel do Sas. Semčice koupil Adam z Vald-štejna a připojil je k Dobrovici. Staré sídlo panské zašlo.

KOSTEL SV. PROKOPA, filiální, k Dobrovici příslušný, připomíná se jako farní 1. 1363. V době husitské byl v rukou kališnických, jak hlásá hlavní zvon a na něm jméno kališnického kněze Jana Jiř. Žlutického. V době katol. reformace zůstal filiálním a připojen k Dobrovici.

Starý koistel stál na hřbitově. L. 1755 byl vystavěn nynější.

Zedníci nejprve starý rozbořili a pak dle plánu a návrhu stavitele Frant. Ign. Prée z gruntů nový kostel kamenný i s presbytáři 62 lokte dlouhý, 23Y₂ lokte širký a 22¹/₂ lokte vysoký, též sakristii, kostnici, věž pro zvony pod střechu přivedli i zeď kolem krchova vystavěli, uvnitř vybílili, za kteroužto práci jim i palírovi Janu Gillychovi z Loučené bylo vyplaceno 1934 zl. 43 k. 5⁻¹/₂ den. Kameníkovi dobravskému dle kontraktu jeho s »baumaistrem dáno 288 zl. 39 k., pražskému tesaři a domácímu 463 zl. 26 k. 3 d.; dobravskému tesaři Prok. Vyšohlídovi 353 zl. 54 k. a za kazatelnu 120; řezbáři za oltář 160 a práci na kazatelně 70, zámečníkovi dobravskému Sřast. Hložkovi 243 zl. 33 k. a pražskému za kříž na věž 50; kováři dobravskému V. Malému 49 zl. 591c.; klempíři za »velkej a malej kropf na věž« 21 zl. a za »plech na pobíjení obou bání i od práce 575 zl. 48 k.; malíři pražskému od štafírování kříže, obou knopfů na věž 66, od malování obrazu sv. Prokopa na hlavní oltář 65 zl. 34 k., za materialie a j. věci úhrnem 7133 zl. 44 k. 2 den.«

Ze starého kostela byly přeneseny do nového hlavní oltář, kazatelna a stolice. Starou křtitelnici přelil konvář boleslavský a ulil z ní 6 svícnů na velký oltář a velkou lampu před oltář, za co mu dáno »s přidáním cejnu« 21 zl. 8 k. L. 1761 kameník dobrovický zhotovil z mramoru novou kropenku, 1. 1763 přelity zvony od pražského zvonaře (nákladem 42 zl. 41 k.); 1. 1764 dobrovický truhlář Prok. Vysohlíd zhotovil novou mříž před oltář a 33 nových stolic po 5 zl. 15 kr. stř.

Stavba barokní, orientovaná. V půdoryse podoby kříže, jehož střední ramena, širší, z lodi vybočují. Všechny kouty jsou zdivém vyplněny a prohloubeny.

Přední rameno činí presbytář, čtyrstranný; okna (2) segmentová, špaletovaná. Nad každým pás půlkruhový, jež nesou klenbu valenou.

Loď sklenuta valené na ploché pilastry, jež spojují pásy polokruhové (nad okny) a příčné přes kostel. O dvou travée, do každého prolomeno jest po páru oken.

V zadním rameni e m p o r a vyložená, barokně zprohybaná, trojdílná. Postranní křídla jsou v síle zdivá, prostřední empora spočívá na dvou sloupech, jež nesou oblouk segmentový a dva oblouky po stranách. Na kruchtě totéž rozdělení; v prostřední světlosti varhany. Na emporu pouštějí světlo dvě okna, stejné velikosti s ostatními.

Portály dva pravoúhlé, s chambranami: pod věží a z jižní strany lodi.

Věž pojata jest do osnovy stavby, čtyřstranná, stěn hladkých. Kryta jest bání šindelovou, natřenou barevně; nad makovicí kříž železný.

Sanktus v poměru k rozměrům budovy malý, dřevěný.

Hlavní oltář barokový. Na dřevěných oblých sloupech s římskými hlavicemi kládí zprohybané barokově s volutami, na čemž sedí andílkové. Po stranách sochy dvou biskupů, otců církevních, v životní velikosti: uprostřed obraz sv. Prokopa v rouše opatském; v nástavci sousoší Nej-světější Trojice. Z pol. 18. stol.

Mříž dřevěná, balustrová, uzavírá presbytář, barokní. Pás klenbový nahrazuje oblouk triumfální; k němu po straně přidělána kazatelna dřevěná: řečniště okrouhlé, římsou profilovanou, pravoúhle lomenou kryté. Na poprsnici řezaný, pozlacený výjev biblický: dobrý hospodář rozsévá símě. Klobouk s andílky (2), již nesou desatero; na hranolovém sloupci stříška římsová a na ní anděl s vážkami v jedné ruce a mečem ve druhé. Jako hlavní oltář stará.

Za obloukem vítězným, kde bývají oltáře postranní, dva výklenky, v každém socha biskupa, církevního spisovatele (s knihou), podobné jako na oltáři. Z pol. 18. stol. Po straně, na severní zdi lodi, dva obrazy: mnich držící na rukou položeného Ježíška; tři mladí mnichové, nesoucí tři kříže, nad nimiž anděl se vznáší s věncem. (Tyto obrazy byly sem zajisté přeneseny ze zrušeného jesuitského kláštera v Jičíně.) Začátek 18. stol.

Pískovcový náhrobek, do vnější strany hřbitovní zdi zasazený, široký 0 90m, vysoký 3'02 7/z, s písmem vyrytým. Jeho obsah:

%zía p>anÍE 15.....

Bokonal gEjt jitxioí jnwg lárnj Emj jj)an Jtgmunb QTfjIum \

QIFt hraní a na ^Bmc^icjgd) a tuto gB|i JßocfiraiE J^ncfjmuan BcjřEkaroa BlafjoflaroEttEho MDjkrjiJjEni.

Nad erbem: hledí, koruna, půl křídla.

Zvony ve věži, v kládí, dva podle sebe, třetí o málo níže.

1. Největší má průměru 0'92 m, výšky 0'7l m.

A. Kolem hořejšího kraje vine se vlys: Herodes vraždí dítky v Betlémě, kterýžto výjev se opakuje; na jedné straně jest přerušen tímto textem:

Tehdy herodes wyda zeby okla ... byl od

MVDRCZV Y ROZHNEWAL SE WELMI A POSLAL ZBYT WSSECKY DYTKY KTERE BYLY W BETLEMIE YWE WSSECH KONCZYNACH GEHO ODEDWAV LET.

B. Na plášti pod hořejším vlysem, jejž dole zdobí listový festonek nápisy a erby:

Jgknutnb djlunt jdjlumu aita jEmcp;cjtjrf)

BafErpna djlunumia jcBtnÍB ana fEmqgcjtjd)

iföada djhmtowa

tíjOEjEgJJonňfj

Hefa 1589 fsnfo ;num jb|í prolil f naklabem urujEtteřjn pana ;tjk mnnba {rřrlumu ana {ßmqtjqtjifi

Medaillon

Vedle:

SLYT GEST TENTO ZWON OD JAKVBA ZWONARZE MEL NICZSKEHO W BOLESLAWY ML ADEM NAD GIZERAV

Kristus ukřižovaný, pod ním obě Marie.

Jíl jBrŘriubomamjm rirksnmpm fefjnj ;abufft s. kutejc pana btrtna jlniicfkß fjn s. fararje JttjqmfkEljo 1589

Medaillon

Při dolejší obrubě (viz facsimile). (Obr. 300.)

li dít m miionnu stmrt ue stíní smcuo opono toitnfuö

Obr. 300. Seinčice. Kostel sv. Prokopa. Ukázka písma nápisu na zvoně čís. 1.

Ííbo; iuíeeji; w jj;na bojpfjo malí p;rouí x fak bul; milomal [ratet, [pna lraßi;o jßbnorojßußijri bal, abt; kajbt; kbnj rater;tj rangfra rtßjafjtjmtl aíc miel ;tjraof ratßjntj x jan ni kaptfnlß 5.

2. Zvon druhý 1. 1748 spadnul a rozražen po léta zůstával; až když 1. 1811 blesk do věže uhodil a i zvon nejmenší ku škodě přišel, byly oba přelity v České Lípě 1. 1849 a od dobrovického děkana Dobrohlava vysvěceny. Zvon tento prostřední má nyní průměru 0’78 m a výšky 0'59 m. Kolem hořejšího okraje ověšen jest listy akanthovými dolů obrácenými, střídavě velkým a malým. Pod touto bordurou na plášti obraz sv. Prokopa, pak nápis (latinkou):

Tento zwon na jméno sw. Prokopa Semčického w roce 1660 křtěný přelit jest v České Lípě od zwonaře Karla Paula r. 1849 za Marie Isabelly kněžny z Thurnu a Taxisu paní na Daubrawici, Loučíně, Wlkawě, Niměřicích, Skalsku a Četně za P. Matěje Dobrohlava, děkana, Jana Šrámka, vrchního úředníka a Františka Jonáše rychtáře.

Na druhé straně:

S weselým se raduji, se smutným kwílím, pobožné k modlitbě wolám a toužení wšech na zwuku swem k wysosti wznáším.

Podél dolejšího lemu páska z listí vavřínového.

3. Nejmenší, Petr, vys. 0 425 m, ověšen jest jako druhý bordurou akanthovou, pod ní na jedné straně ukřižovaný Kristus Pán a pod obrazem

na druhé

nápis: »Zroku 1773 wroku 1849 přelit ku chwále Boží« straně vyobrazení světce ratolest držícího, snad sv. Petra. (Dle arch. zem. musea »byl slit ku czti a chwale boži letha panie 1550«.)

4. Sanktusový, vys. 0 24 m.

¹

Sládeček se domnívá, že jest to Viktorin Vrbenský, farář rožďalovický, jenž v době pobělohorské v Dobrovici žil a zemřel, maje přes 50 let věku svého.

²

Johannesovi Pricqueyovi, zvonaři, od přelití zvonu, který se roztrhl, zaplaceno: Starý zvon vážil 4 ct. 61 1b., z čehož desátá libra za v ohni strávena se srážela, zbylo tudíž 4 ct. 15 1b., od každé libry po 5 kr; dáno úhrnem 77 zl. Od milostivé vrchnosti poskytnut přídavek 4 zl.

Slivínko.

Na výšině, která krajině okolní v Benátecku vévodí, u cesty k Meče-říži, vypíná se SLOUP přes šest metrů vysoký, na hranolovém stylobatu s římsou; patka attická, dřík oblý, na toskánské hlavici deska. Na přední straně stylobatu nápis, nyní silně vytřený; na ostatních stranách tapetované výplně. Na vrcholku řecký kříž dvouramenný, železný.

Nápis:

Ebo ^ratítBjrj Hcjttnilmí gßg Jrcafým JUD ťfjrajmtE Bofja Mßijo m jißro. | }'. Jana Hap ... 12. |

Ü>Iaup íBttín fíDtjbttJyjBn j (3>ßjf Mu Qljtt a (Jfjroalß |

JBob ^Iauptm Mtm\ Jß pojficjfjo $ana ©ßjißp ) Bahlabem ^loro: Mu}t j Jiráka J?alacjß 2 Mah\í)o Plynuta a Bmty B)a|nfßlhy ©ßfjo MJ) Ißflt 1669 | (nebo 1699 — třetí číslice porušena) Mut 21. Jarjj Db (Ejíifj. | bnßfjo Jtniß?ß J&aita lít o .. í;a Jar: ^rjßbmiß . .

JBojrmerfßn ©ßlt.

Slivno Dolní.

Kniha oučtů zádušních kostela farního založení sv. Františka na panství Košáteckém v D. Slivně od I. 1668 do 1737; 11. od 1737—1783. Kniha pamětní od 1. 1786; matrika

od r. 1760.

KOSTEL SV. FRANTIŠKA SERAFÍNSKÉHO, farní. Jako

farní připomíná se ve 14. stol.: po smrti plebána Mikuláše (f 1363) Hynek vladyka ze Slivna praesentoval kněze Václava z Chorušic (Lib. conf. I. 12). V době husitské nečiní se o něm zmínky. Po reformaci uvádí se první známý farář 1. 1655 Blažej Ignác Holický.

L. 1679 starý kostel opravován, postavena nová věž, 1. 1690 opatřeny nový oltář, obraz, tři figury na tabernaklu; 1. 1694 přístavbou rozšířen;

1. 1705 zhotovena nová kazatelna; 1716 stavěna fara; 1. 1748 koupeny z Řepína dva kalichy: do Dolního (1) a Horního (1) Slivna; 1. 1749 pře-

■n

nMMRRi i

ik

fF

tii

mm

Li

5*3!

á$ ?

UUt-ě

mi

wmm,.uÁ u

Obr. 301. Dolní Slivno. Kostel sv. Františka Seraf. Obrazy Brandlův a Berglerúv na hlavním oltáři.

lity dva zvony v Ml. Boleslavi; 1. 1750 koupena nová kaditelnice; 1. 1753 benáteckému řezbáři dáno za víko na křtitelnici (křest Páně) 4 zl.

V letech 1807 a 1808 byl kostel z gruntu nově postaven.

Před r. 1807 ve starém kostele byly tři oltáře: hlavní sv. Františka z Assisi, pobočné Panny Marie a sv. kříže. Hlavní obraz: Kristus na kříži, mistrné dílo P. Brandla, darovala hraběnka Jana Nepom. z Cavriani, druhý, sv. Františka, maloval Josef Bergler, ředitel akademie v Praze, za 200 zl.

L. 1832 oltář Panny Marie zhotovil domácí truhlář, obraz Madonny s patrony země České měl kostel už dříve; nyní zdobí jej obraz Madonny od Hellicha. L. 1856 opatřeny dva, 1. 1890 jeden kalich, 1. 1892 pacifikal;

1. 1892 opraven oltář mariánský; 1. 1897 opatřeny sochy sv. Josefa a P. Marie,

1. 1902 obraz Brandlův na hlavním oltáři opravil akademický malíř Heřman.

I*

/ni

li

iř;»

1.1

v '■

\É

W..

f <3

*íé

í*

i taft

Obr. 302. Dolní Slivno. Kostel sv. Františka Seraf. Náhrobek hrab. Jany Kolovratové z 1. 1826.

Kostel sv. Františka jest budova orientovaná, beze slohu.

Presbytář čtyřstranný se dvěma okny po stranách; loď o něco širší se čtyřmi okny většími, segmentovými, s plochým orámováním; sakristie na straně severní, obdélníková. Stěny jsou hladké, lisenami pokryté, valba tašková bez sanktusu.

Na západě věž, čtyřboká, s přistavěnými křídly, v nichž jsou schody na kůr a do kaple; věž vystupuje nad římsu kolem obíhající. V západním

průčelí vchod s chudou trojúhelníkovou římsou, s okrouhlým okénkem v patře. Okna při zvonech široká. Věž kryta jest cibulí pobitou plechem, s lucernou.

Budova kostelní sklenuta jest valené s lunetami, na hmotných pilastrech. Triumfální oblouk segmentový. Kruchta má oblouk segmentový a vzadu za sebou ve věži měchy; jest ploše podklenuta s vypnutou do kostela balustrádou se dřevěným zábradlím. Varhany prosté.

řfř

li

tí

Št -

Št®

Hlavní oltář. Na mense se dvojím erbem a korunou tabernakl se dvěma dvířky s emblemy řezanými (réva, klasy, kalich, paci-fikál) a sochami andělů a vásami; architektura korintská ve stěně malovaná. Obraz sv. Františka Seraf. (poprsí), pěkná malba temného koloritu od ředitele akademie Berg-lera z r. 1808. (Obr. 301.) Obrazy sv. Jana Nepom. a Panny Marie, na plátně, z počátku

19. stol. Oltářní obraz, zavěšený na freskovém sloupovém oltáři, představuje Krista na kříži (se strany); pod křížem v mdlobách Matka Páně leží na klíně Marie Magdaleny, jež jednou rukou tělo její objímá, druhou vzpíná k Ukřižovanému. Se signaturou/⁷.Brandla. (Obr.301.)

Postranní oltář sv. Josefa: rovná plocha s antickým ornamentem a se znaky hrabat Kolovratů.

Druhý oltář postranní sv. Václava a sv. Lidmily, mezi nimiž chrám Matky Boží v Staré Boleslavi, nad nimi staroboleslavská Madonna; oltář sloupkový, bezcenný; ozdoby empirové.

Obr. 303. Dolni Slivno.

Kostel sv. Františka Seraf. Křtitelnice ze 16. století.

Kazatelna s reliefy Mojžíše a deseti přikázání Páně, pak sv. Jana Křtitele na poušti; na stěně relief: Kristus dobrý pastýř; na stropě, ověšeném lambrekinem, holubice, na vrchu oko boží v paprscích. Z téže doby kdy kostel.

Obrazy nové, křížová cesta nová.

Náhrobek na jižní straně lodi, z červeného mramoru uměle pracovaný. Na mramorovém hranolu vztýčen kříž, pod nímž na desce mramorové vychvalují se skutky Jany Nepom. Marie Pie hraběnky Kolovratové-Krakovské (* 1749, f 1826), jež klečí pod křížem v říze a loktuši, modlíc se; na druhé straně anděl s rohem hojnosti dává peníze děcku, jež stařena za ruku přivádí. (Obr. 302.)

Monstrance 0*62 m vysoká, empirová, zlacená, malé ceny.

Kalich 0*235 m vysoký, průměru 0*095 m, hladký, empirový, kupa s pláštíkem prolamovaným, z vinné révy, hroznův a listů.

Křtitelnice cínová stojí na třech nohách, které vybíhají ve spáry lví a nahoře přecházejí v karyatidy mužské, bezruké. (Obr. 303.) Na nádobce v medaillonu vavřínové erby: po jedné straně Berkův z Dubé, po druhé Kolovratský. Podél hořejšího kraje ve dvou řádcích nápis:

MAREK : XVI: KAP: GDAVCZE PO WSSEM SWIETE KAZTE EWAN-GELIVM WSSEMV STWORZENI: KDOŽ VWIERZI POKRZTY SE SPASEN BVDE KDOŽ: NEVWERZY: BVDE — ZATRACEN ¥ ALŽBIETA KOLO-WRATOWA: BERKO WNA: Z DVBE: A LIPEHO    AN I NOWO-

HRADSKY í Z KOLOWRAT * A NA KOSSATKACH: Slova při dolejším okraji jsou nečitelná ( . . . SKRZE OBMYTI . . . ), flílem že jsou otřena, dílem že byla barvou natřena. Z letopočtu jest čitelno jen 1. 15 . . Výška 0*76 m, největší objem T45 m.

Na víku: sv. Jan křtí Pána Krista; na folii čte se: Ecce agnus dei. Výška víka 0*66 m.

Zvony. Na věži kostelní tři zvony: dva vedle sebe. 1. Větší, v průměru 1 m, vysoký 0 75 m. Přelitý. Ucha s maskou. Pod korunou nápis: Durch die Feuers Gluth in Prag bin ich zerflofsen, Witwe Anna Kühnerin hat mich Gegofsen.

Pod nápisem mezi dvěma liniemi festony. Na plášti relief sv. Jana Nepom., níže nápis:

ZWON TENTO K CTI A CHWALE BOŽJ ZALMV ŽEN OSADNICH W L 1749 SLIT GEST | NICOLAVS PRICOVEY ME FECIT |

IN REGIA VRBĚ IVNIONIS BOLESLAI |

CVRA CVRATI IOAN OLIVA PATRIA PRAGENSIS.

Na druhé straně relief sv. Barbory a pod ním nápis: Nyni pak z Milosti Gegich Excellenz • Pani a Pani { Iohanny Hraběnky z Cauriani rozené Hraběnky | Novohradsky Kolovrath posledni z téhož | Kmene znowu přzelit w L. 1808.

Kolem dolního okraje akanthové listí.

2. Druhý zvon, mající průměru 0*785 m a 0*60 m vysoký. Ucha žlábkovaná, kolem koruny laurový věnec a pod ním nápis:

SLIT GEST ZWON TENTO CTI A CHWALE BOZI Z ALMVZEN OSADNCH WL: 1749 +

Pod tím vlys květinový. Na plášti: Umučení Páně na podstavci, z něhož vybíhají dva listy šalvějové; relief sv. Jana Křtitele; Madonna;

sv. František. Mezi nimi porůznu hlavy andílků, pod obrazem Madonny zvonařský znak Pricqueyův s písmenami po stranách N. P.

3. Třetí zvon: Ucha hladká, plášť hladký. Výška 0445 m (s korunkou), průměr 056 m. Z 15. století. ("Obr. 304. facsimile.)

0j3t^ninnnn«0Danafit,Ďff^a o popímu a

Obr. 304. Dolní Slivno. Nápis na zvonu čís. 3.

Při kostele stojí ZVONIČKA, osmistranná, krytá taškami, s lucernou; v této zvonek nový z 1. 1869.

.Slivno Hoření.

Sommer II. 88. — Sedláček X. 394. — Pam. XIII. 181. — Společnost přátel starožitností III. 90. — Kudrnáč, Adresář 85.

V Hoř. Slivně stávala při dvoře poplužním TVRZ. Slula Sliven, Síivno Hořejší, též Větší a Slivno Dolejší, též Menší. K nim přibylo Sli-venko. Na tvrzi Slivně seděli v letech 1223—1240 bratří Albrecht a Rudolf ze Slivna. V letech 1354—1394 jmenuje se Petr z Veitmile. (Na druhé tvrzi 1. 1367 se připomíná Hanek ze Sl., po němž slula Hankovskou.) L. 1485 koupil Slivno Václav Bezdružický z Kolovrat a připojil je ku Košátkám.

KOSTEL SV. MARTINA, biskupa, filiální; fara v Dol. Slivně. L. 1362 připomíná se jako farní. V době husitské stal se filiálním. L. 1766 ohněm, jenž v obci té zuřil, byl zničen a 1. 1767 znova postaven (zvony!) L. 1872—73 zbořen a nynější románský zbudován od pražského architekta

Aloisa Tiirka.

Vypraven v historickém slohu románském ve všech svých částech: presbytář polygonální, stěny členěny lisenami, mezi nimi vlys obloučkový. Okna, věž a pod ní portál sloupový — sloupy s hlavicemi staroromán-skými.

Na stropě presbytáře, sklenuté konchou, freska od Hellicha\ sv. Martin na koni, jede z kostela tohoto do Košátek, v pozadí košátecká bažantnice, tamní mlýn. Letopočet 1873. Oltář dřevěný, gotické architektury, novější, rozdělený na tři pole: v prostředním, delším, obraz (poprsí) Pána Krista s hostií, po stranách sv. Vojtěch a sv. Václav.

Kazatelna nová: na řečništi na dřevě malované obrazy církevních spisovatelů.

Posvátné knihy: Missale románům z 1664, Antverpiae; Missale romano-bohemicum conformatum, Pragae typis archiepisc. seminarii: per Guilielmum Knauff MDXC — jako v Mečeříži. Oba misály jsou ozdobeny dřevorytinami.

Zvony na věži:

1.    Ucha s maskami. Na horním i dolním okraji pláště listy akanthové, s odnoži vybíhajícími v andílky, uprostřed na jedné straně sv. Martin, na druhé hraběcí koruna. Pod tím nápis:

IOHANN GEORG KVHNER GOSS MICH IN PRAG 1766.

Výška 0'60 m, průměr 080 m.

2.    Na horním i dolním okraji pláště akanthy v šikmé poloze. Uprostřed reliefy: sv. Josef a Pán Ježíš. Pod tím nápis:

IOHANN GEORG KVHNER IN PRAG 1766.

Výška 0'49 průměr 0'63 m.

Smilovice.

Sedláček X. 343.

Jméno mají po neznámém Smilovi. Od časů nepamětných stávala tu TVRZ. L. 1408 se jmenuje Lemar ze Smilovic. L. 1639 připojeny koupí k Dobrovici. Tvrz tehdy už sešlá, dřevěná, zašla záhy.

Ve vsi na dřevěném trámu visí ZVONEK 0'24 m vysoký, 0 28 m v průměru. Na plášti relief sv. Václava a na protější straně sv. Petra a Pavla, mezi nimi andílkové. Dole letopočet 1763 dvakrát.

Soví n ky.

Sommer II. 132. — Vaněk 77. — Sedláček X. 388.

Nedaleko stojí pahorek Syslov, na němž stával hrad, po němž nazývají se Sovinky »nad Syslovem«. Městečko má ve znaku sovu, držící v pazourech dva sysly. Na sz. konci stojí dvůr, při němž ještě 1. 1647 TVRZ »kamenná, nákladně se dvěma světnicemi a komorami vystavěná«. Jest to zajisté nynější stavení obytné, opřené na rozích opěracími pilíři, s pavlačí na zděných arkádách a se šindelovou valbou. Místnosti dolejší jsou valené sklenuty, nahoře rovné stropy. Kolem ochozů štukové rámy.

Na severní straně dvoru stavení dlouhá, část ze 17. stol. s diamantovou rustikou, část z 18. stol.; na východním konci KAPLE SV. VAVŘINCE, jejíž kněžiště polokruhové vystupovalo z líce budovy; bylo vysoké až do prvého patra, sklenuto konchou a kopulí. Oblouk triumfální byl nízký, loď sklenuta valené se 4 lunetami. Kaple tato 1. 1903 byla úplně přestavěna na zámeček. V sanktusové vížce (nové), která zůstala, vizí zvonek slitý r. 1888 od Jos. Diepolta v Praze.

Městečko mívalo PODLOUBÍ, jehož zbytky se až do nedávná uchovaly. Statek čís. 5. má pěknou bránu rokokovou: nad segmentovým vjezdem hmotný nástavec. Stavení obytné se skulacenými rohy, průčelní štít slušné formy, kolem oken chambrany.

Městská pečeť z 1. 1648.

Stakory (též Stakory Horní, Hrubé; naproti tomu: Stakorce, Stakory Dolní, Menší).

Sedláček X. 222.

Stará država desková, po níž psal se Soběhrd ze Stakor 1. 1324. Zdeněk Adam Mladota ze Solopisk vystavěl tu TVRZ, kteráž se 1. 1738 popisuje: Tvrz stará, od kamene, šindelem krytá, dolení díl maštale, nahoře komory. Dvůr ohrazen dílem zdí, dílem lesem. Erb mladotovský, náhrobky dosud se zachovaly. L. 1677 Černín koupí připojil je ke Kosmonosům.

li

mpal

sn

Ihm

ti I

kb

-:'V

II

Obr. 305. Horní Stakory. Bývalý kostel sv. Havla.

Obr. 306. Horní Stakory. Půdorys bývalého kostela sv. Havla. Dle staré kresby.

KOSTEL SV. HAVLA, filiální, do Kosmonos příslušný. L. 1356 jmenuje se farním. V době husitské fara zašla. L. 1650 byl úplně spustlý, lid chodil do Ml. Boleslavi na mši svátou; Jak. Heř. Černín jej znova vystavěl, ale zůstal filiálním pod správou farářů michalovických, pak kosmo-noských. Pustnul, až 1. 1870 byl zbořen a jeho kostelní věci rozneseny po kostelích na panství kosmonoském. Stával uprostřed HŘBITOVA, jen vysoký kříž ono místo označuje. Dle kresby z 1. 1790, v úředních aktech zachované, byl to kostel barokní, s polokruhovou absidou a polokruhovými kaplemi v bocích lodi. Ve vrcholí těchto polokruhů po jednom okně (3). V průčelí pravoúhlý portál s nástavcem, oknem segmentovým;

24

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Ml. Boleslavský.

23

•K

Obr. 308. Horní Stakory. Nápis na zvonu čís. 1.

■&4

nad římsou vysoká attika se štítem kruhovitým, stlačeným, uprostřed attiky nika. (Obr. 305. a 306.)

Z náhrobků jest památný kříž železný, tepaný, z pol. 18. st. a dva kříže pískovcové s rameny ukončenými trojlistem a Kristem ukřižovaným. Letopočet jejich: 1719.

Před vraty hřbitovními dřevěná ZVONICE: na osmihran-ném podstavci, čtyřboká, prkenná archa se šindelovou střechou. (Obr. 307.) V ní tři zvony:

k ;.L*    -

‘W

ÉS

£•4

Cl

Obr. 307. Horní Stakory. Dřevěná zvonice.

•H-

(Obr. 308.)

1. Nejstarší s gotickým nápisem kolem koruny (facsimile).

H¹

Na plášti relief světce. Průměr 0‘77 m, výška 069 m.

2. Kolem horní obruby vlys z hrajících andělů (?), pod ním rozvilinový pásek; na plášti Kristus na kříži, na 2. a 3. straně světci (sv. Petr a sv. Pavel?), na 4. straně v rámci ze čtyř linií s maskou v rozích, nápis:

LETHA PANIE MDLXX VII SLIT GEST ZWON TENTO KECTI AKCHWA

LE PANV BVOHV OD PETRA W MLADÉM BVO-LESLAWY.

Průměr 0'80 w, výška 0 77 m.

3. Zvonek novější z 1. 1849; výška 023 m, průměr 0'29 na plášti

Ukřižovaný.

SOCHA SV. JANA NEPOMUCKÉHO, blíže zvonice, na hra

nolovém podstavci, s několikanásobnými deskami. Na zadní straně hiero-

gram (Maria) a letopočet 1781; tehdy asi byla opravena. Dle pamětní knihy kosmonoské byla 1. 1746 vysvěcena od kosmonoského rectora piarist. kolleje.

SOCHA SV. JOSEFA U silnice do Ml. Boleslavi, na čtyřstranném podstavci pískovcovém, 1'85 m vys.; na stylobatu s volutovými okraji relief Madonny v rámci a s letopočtem 1781; na pravé straně světec s rýčem, na levé sv. Jan Nepom.; vzadu:

Obnoveno nákladem občanů Horno-Stakorských 1884.

Stakory Dolní

zvaly se též Stakorce na rozdíl od Hořeních Stakor, kde stávala tvrz, kostel, a zvaly se Stakory. Patřily od 1. 1525 ku statku města Mladého Boleslava.

Uprostřed návsi SOCHA SV. JANA NEPOMUCKÉHO, dobrá práce sochařská. Podstavec jest vysoký 2'5w, socha sv. Jana V5 m. Na podstavci vyobrazeny jsou: sv. Barbora, křest Páně a v rohu jméno B. Láska, pak světice a nápis:

Hain statné kecíi a tfjraá h Bojí a Jraafémn Hanu Be pmnutkémn gejí nběforoana naklabent parola B)altntj hierauf cm prn poféjjem Jiné téf cele obce ^faknrfké a na pa matku froéljo jmřElEljn Jpna Hana nůibnnjljnauft a JofroĚíifi UEííjal Wa pante 1824.

Obnoveno nákladem Jana Maliny 1887.

Na mohutném stromě mezi dvěma větvemi pod stříškou ZVONEK, »klekáník«, mající průměru 0 38 m a výšky 0-29 m. Kolem korunky akan-thový pásek, na plášti relief sv. Václava a pod ním jména:

IOHAN KRZOWINA ESTTAHIVS SHREIER Na druhé straně relief sv. Jana Křtitele a pod ním: I . G . K 1781. {Johann Georg Kühner.)

Stará Lysá.

Otruba, Lysá 265.

Na ostrůvku řečeném »Na ostrově«, obklíčeném rybníkem a bažinami, stávala nejspíše původní osada Lysá. Z bývalých bydlišť jen pro-hlubeniny se spatřují; nacházejí se v nich i zlomky nádob.

Ve stráni nad školou přichází se na lidské kosti; místu tomu říká se »kr c h o ví č k o«.

Před domy č. 4., 47., stojí SLOUPY dřevěné před okny, na nichž předek stavení spočívá, typ příbytků zálabských, na způsob »podloubí« ve městech.

Na návsi mezi čtyřmi lipami KAPLIČKA, barokní, z 2. polovice 18. stol. Sklenuta jest kopulí s lucernou, nyní beze zvonku, čtyřboká. Na stěnách pilastry. Oltářík novější, rovněž po straně krucifix.

Zvonice a zvonek novější.

Staré Benátky.

Jar. Schaller 104.

FILIÁLNÍ KOSTEL NANEBEVZETÍ PANNY MARIE.

L. 1354 připomíná se jako farní. Ve válkách husitských stal se filiálním. L. 1761 starý kostel, z větší části dřevěný, byl sbořen a nynější z kamene vystavěn péčí Ign. Zikm. hraběte z Klenového 1. 1764.

Kostel barokní, orientovaný. Kněžiště s ubranými rohy užší, loď širší, jsou pravoúhlé (loď připojena šikmými stěnami). Ku kněžišti na jihu tulí se sakristie; věž vstavěna částečně do lodi, hranolová. Kostel kryt jest prejzy, valbou s vikýři a sanktusem; věž se stanovou střechou a kopulí.

Okna segmentem sklenutá s chambranami, portály s pískovcovými rámy, stěny hladké, s plochými výplněmi. Hlavní římsa, mohutně vyložená, oblomuje se kolem lodi.

Kněžiště čtyřboké s přistavěnou úzkou oltářnicí, v půdorysu segmentem vyhnutou, osvětlenou dvěma okny. Oblouk triumfální půlkruhový, hladký. Klenba placková, na pilastrech s římsovými hlavicemi, diagonálně do rohu postavených, se soklem.

Loď ploše krytá na rákos, obdélná, s vyplněnými kouty, se třemi páry oken a dvěma vchody.

Kruchta rovná na trámech, poprsnice ve středu prohnutá.

V přízemí věže předsíň, valené s lunetami sklenutá.

Oltář hlavní s novým obrazem i kazatelna — běžné rokoko, s anděly a sochami sv. Floriána a Šebestiána.

Postranní oltáře s neumělými obrazy: Madonny a sv. Trojice v rocaillových rámech, s úzkými nástavci. Po stranách sochy: sv. Alžběta a druhá (se lvem a křížem), pak sv. Prokop a sv. Vojtěch. Druhá pol. 18. století.

Varhany nové.

Křížová cesta bez ceny.

Zvony ve věži a v sanktusu:

1. Větší, vysoký 082 m, v průměru 0'85 m. Na plášti: pojedná straně sv. Petr (?), po druhé sv. Pavel (?) (se dvěma! meči —). Nápis:

misrrr z mrt řtaqij z nalr x panu hoíju z maqr Boji x frnfo a

sancft x sptrifus x asif x nu&ts 4 grarga 1 antrn x

no sír i x brus x srruli x

2. Menší zvon, vys. 0'74 m, v průměru 0’70 m. Na plášti sv. Václav.

Pod ním •

REFVSA A CAROLO BELLMANN PRAGA2 1828.

3. Vys. 0‘37 m, průměr 026 m. Ucha hladká, kolem koruny nápis minuskulí gotickou. (Obr. 309., facsimile.)

nimoaii!sfffr^xjřmsiiiflouřpTiSUflíuioiouiFijseiiip»eřriřB

Obr. 309. Staré Benátky. Kostel Nanebevzetí Panny Marie. Nápis na zvonu čís. 3.

Na plášti relief Madonny, ostatně hladký.

4. Vys. 022 m, šir. 0'26 m. Ucha s torem, plášť hladký. Dle formy z 15.—16. stol.

KOSTNICE čtyřboká s ubranými rohy, s prejzovou střechou stanovou, s okrouhlými okny; nad vchodem plastická lebka. Z téže doby jako kostel.

Stratov.

Fr. Otruba, Lysá s okolím, 260.

Uprostřed vesnice KAPLE z 18. stol., 1. 1893 obnovená, s obrazem Nejsvětější Trojice. Ve vížce nad kapličkou zvonek, jímž se klekání zvoní, v průměru 0’34 w, vysoký 0'43 m. Při hořejší i dolejší obrubě výzdoba akanthová. Na plášti reliefy sv. Jana Nepom. a sv. Vojtěcha.

Dole: I . G . K . 1778 (Jokann Georg Kühner).

Střen ice, v starších pamětech: Strajnice, Strejnice, Strýnice.

Vaněk 105.

Na místech nynějšího nádraží, když se kopalo, nalezeny byly popelnice, bronzy i kostry; několik kusů odevzdáno zemskému museu v Praze.

KOSTEL SV. BARTOLOMĚJE, farní; jako farní připomíná se 1. 1362 (Lib. conf. I., 171). V době kališnické byl utraquistický jako

i jeho kollátorové; v té době opatřeny (1604) dva zvony. L. 1650 obnovena fara katolická, prvním farářem byl kvardián kláštera mino-ritského v Mladé Boleslavi (Fr. Za-jíčkovský); matriky založeny 1. 1634.

Nynější kostel vystavěn počátkem 18. stol. Stojí na svahu stráně, kam stoupá se po schodech kamenných, na starém hřbitově zdí obehnaném, orientovaný.

Presbytář čtyřboký ukončen na východní straně trojstranným štítem, s jedním barokně vykrajovaným oknem; sklenut kopulí. Na severu druží se k němu sakristie,

M-/''

*>7

W'J

r ' ti

iÜJ

nižší, sklenutá valené s výseči, se dvěma podobně vykrojenými okny. (Obr. 310.)

Obr. 310. Strenice. Kostel sv. Bartoloměje. (Strana severní.)

Oblouk triumfální polokruhový, plochý, nad ním prohnuta jest římsa, kolem lodi pod stropem obíhající.

Loď ploše krytá se čtyřmi okny segmentovými, podobně dole v rozích sprohybanými; na jižní straně přiléhá k ní kaple sv. Antonína, též arcibiskupská, pražská nazývaná: krytá kopulí osmihrannou, s výklenkem pro oltář a dvěma pravoúhlými okénky.

Na západě kruchta, spočívající na železných sloupech, se dřevěnou balustrádou; dále pod věží kobka, kryta ploše, se dvěma vchody od jihu a od západu.

Věž na západě, čtyřboká, se zaokrouhlenými hranami; přepažena římsou, kolem celé budovy obíhající, nad ní druhá římsa, mezi touto a střechou veliká okna, po jednom v každé straně. V přízemí hlavní vchod s plochým pískovcovým opažením, po stranách dva menší vchody, z nichž severní vede na kruchtu. Na věži cibulová báň s lucernou.

Sank tu s nad presbytářem s cibulí, valba břidlicová.

Hlavní oltář nový, s obrazem od Hellicha.

Postranní oltáře sloupové, barokní, s obrazem sv. Kateřiny, druhý s obrazem Madonny, novými, tento v nástavci s řezbou Nejsv. Trojice.

V kapli v oválovém rámci za oltářem obraz sv. Bartoloměje, podaný drasticky, jak mu katané kůži stahují; byl sem do výklenku přenesen z hlavního oltáře. Na oltáři obraz sv. Antonína, nový. V zasklené skříni v pozadí řezaná zahrada getsemanská, na zemi mrtvé tělo Páně, po stranách sošky čtyř svátých a světic, na skříni evangelisté Páně a andílkové; po stra nách skříně dvě světice (s mastí).

Kazatelna polygonální, se sloupky se šikmými zářezy a uprostřed reliefem: Křest Páně. Na stříšce Kristus, dobrý pastýř. — Všechno běžný barok z první pol. 18. stol.

Lavice dvě s řezbou na po-prsnici prolamovanou, ve středu putti v oválovém rámci, nad nimi laurový

,L%

'i,

o::i

v-

II

SHÉ

Obr. 311. Strenice. Kostel sv. Bartoloměje. Monstrance ze 17. stol.

feston ; na postrannicích akanthové řezby. St. 18.

Křtitelnice kamenná, na hranolu, polygonální, empirová.

Svícny na oltářích: šest vysokých 0'305m, dva 0'2l m, šest 0'43 m, cínové, barokové z konce 18. stol., čtyři 0'5l m rokokové.

m0t

Obr. 512. Strenice. Kostel sv. Bartoloměje. Kalich ze XVII. stol.

Monstrance z 1. 1694, vysoká 0'40 m. (Obr. 311.) Noha čtyřlaločná s tepanými hlavičkami a ovocným dekorem; pod nodem akan-thová roseta, nodus táhlý balustr; paprsky tepané plechové, nad nimi rámeček ze stříbrných rozvilin akanthových, kolem skráně věnec obláčkový, osazený tepanými andílky, rosetami a nepravými drahokamy. Technika výtečná. Značky C B -R IBS. 1694.

Druhá monstrance vys. 0 65m, s tepanými obrazy sv. Václava a sv. Jana Nepom., empirová, bez ceny.

Pacifikál 0‘30 m vys., rokokový; práce neumělá; druhý stejný, mladší.

Kalich vys. 019 w, v prům. 009 m. Na šestilaločné noze vytepané obrazy Boha Otce, Panny Marie a sv. Jana. Nodus baňatý, číše v lupenech a liliích. 17. st. (Obr. 312.)

íM

Dva slušně ze dřeva řezané reliquiáře, rokokové.

Obraz pod kruchtou: processí ze Stránova a Velkých Horek na Bezděz v době moru 1. 1682, malovaný na plátně, z počátku 18. stol.

En

Kí

r/v.

•í

..1

'■J

Ví %

■v\ /

' kV

:,V

■fS

i 'Wf/jáá

-A A

•Y

r"

Pw

■ ;*r

•i

Ym

// 1'

f'4

*

i?

</

i. *r

^É'ĚSé

"ň

Obr. 313. Strenice. Kostel sv. Bartoloměje. Náhrobek Jana Klusáka z Kostelce.

Obr. 314. Strenice. Kostel sv. Bartoloměje. Náhrobek Lid. z Řehníc.

Obraz sv. Václava: dva andělé drží věnec nad hlavou tohoto světce mučedníka; malovaný na plátně, z počátku 18. stol.

Náhrobky pod kruchtou, pískovcové:

l. V kobce po pravé ruce ode dveří, vysoký T79 w, šir. TO m; postava rytíře ve zbroji, u nohou přilba a erb. Z opisu zachováno:

LETHA MDLXX WE CZWR | TEK DEN BOZYHO WSTAVPENI VMRZEL GEST (VROZENY PAN IAN KLVSAK Z KOSTELCE podle

Vaňkova spisku bylo tehdy ještě čitelno: pán na Radowesnicích) ... OW-SCZICH A TYTO POCHOYYAN GEST. (Obr. 313.)

2. Po téže straně (pravé), avšak již v lodi do sloupu, na němž spočívá kruchta, zasazen kámen T43 m vys.: paní spící, pod hlavou má polštář, na prsou talisman; ruce křížem složené. Po straně v rámci erby s nápisy:

MARKÉTA Z PRZIWOR BABA MARKY TA Z AD

LARV (»MATIE« dle archivu zem. musea). LIDMI LA Z R ZEH

NIC

Po straně: . . . KA PANA IANA KLVSAKA Z KOSTE . . . (Obr. 314.)

3.    Naproti prvnímu, po levé straně při vchodu epitaf téže velikosti a podoby: rytíř ve zbroji, u nohou přilba a erb Klusáků z Kostelce. Opis zabílený: LETHA MDLXIII WE CZWR | TEK DEN BOZYHO WSTAV-PENI VMRZEL GEST VROZENY (PAN MIKVLASS KLVSAK Z KOSTELCE) A TVTO POCHOWAN GEST.

4.    Za sloupem již v lodi rytíř stejné velikosti a podoby; opis:

. . THA 1574 W PATEK PRZED | S MATIEGEM VMRZEL GEST VROZENEY PAN WONDRZEG | KLVSAK Z KOSTÉLCZE A RA | DOWES-NICZ A TVTO GEST POCTIWE POCH . . .

Všechny postavy jsou pěkně pracovány, těla souměrného, výrazných tváří, mužové plného vousu, pečlivě upravených vlasů, kolem krku krajky.

Zvony na kostelní věži; dva vedle sebe, třetí nad nimi.

1. V průměru 0'98 m, vysoký 0 82 m. Ucha s maskou na pleně, pod tím pod arkadami dvě postavy ženské. Kolem koruny vlys z lilií, po jichž stranách stočení delfínové; pak mohutný obloun, na němž zavěšena jest obloučková ozdoba dolů obrácená, ve výplních s palmetami. Na plášti tabule, obruba liliová přerušena v rozích a v polovici delších stran kulemi; nápis:

Tento . Zwon . Gest . Przelitey . K Zadvssi z Streniczkemv . Ke Czti . a . Chwalam . Božím . za Panowani . Vrozeného a . Stateczneho . Ritirze . Pana . Mikvlasse gersstorfa . z . Gersstorfv . a Na . welkich . horkách . na . Kladem

X GEHO . A . WOSADNICH X LETHA . 1 . 6.0.4. «—» w

Pod tímto nápisem erb a po jeho stranách:

h M G Erb Z G h

Na druhé straně pod korunou :

J ANA 1 . 6 . 0 . 4 . GAR J

Pod tím tři medaillony v laurových věncích. Ve středu hlava anděla, v rozích lilie. V prvním medaillonu jest relief Z mrtvých vstání Páně; ve druhém Narození Páně a ve třetím Umučení Páně. Nejdoleji na hlavě andílci Sedmibolestná Panna Maria. Pak na dolejším okraji ve dvou oblounech nápis:

ICH • • MICHEL v ER DZ V GREBER v AYS IOACHIMSTAL MIT V GOTT v VND v SEINER HILFE.

2. Menší zvon od téhož zvonaře, mající v prům. 0'82 m, výšky 0 65 m Ucha s maskou, pod tím dekor květinový; celá přední strana ornamentována: U koruny vlys jako na prvním zvonu v oblounech z torů, pod tím anthemion z trojdílných tvarů liliových. Na plášti podélná tabule, ovruba z anthemia lilií, v rozích trojdílné lilie. Nápis:

Tento . Zwon . Gest . Przelitey . K zadvssi . s Streniczkemv . Ke Czti . A Chwalam . Božím . Za Panowani . Vrozeného

. A . STATECZNEHO . RlTIRZE PANA . MlKVLASSE . GeRSSTORFA .

Z . Gersstorfv a . Na . Welkich . Horkách . Nákladem

Geho . a . x

(Pod tím medaillon s narozením Páně; po stranách evangelisté a dokončení nápisu:)

X WOSADNICH s

3 LETHA 1604 3

X evang.

evang.

Narození Páně.

evang.

evang. $

Na druhé straně pláště: X ANO.1.6.

Medailon : Z mrtvých vstání Páně. X M . G Erb. Z G X

.0.4. GAR X

Na dolejším kraji opis:

KOSS v MICH

3. Nejstarší zvon z 15. sto!., jenž prý byl sem přenesen z bývalého kostela v Čejkách, vysoký CPól m, průměru 0'70 m. Ucha (jedno uraženo) se dvěma tory vedle sebe. U koruny nápis (viz facsimile). Na plášti relief sv. Pavla, na druhé straně sv. Petra, jinak hladký. (Facsimile obr. 315.)

gifsrursivgsmpmpaujoio^o ňomuoýptwE$ x saiati oamsgts farmmanrnfigframFarcgootTä

minmratimT

Obr. 315- Strenice. Kostel sv. Bartoloměje. Nápis na zvonu čís. 3.

4. V lucerně ve věži zvonek vysoký 0'20 m, průměr 0-26 m. Kolem koruny široký vlys z rostlinného ornamentu. Na plášti na jedné straně relief sv. Kateřiny, na druhé straně nápis:

S : CATHARINA ORA PRO NO BI (S vysekáno)

1718.

V téže lucerně dva cimbály novější (pro hodiny).

5. Sanktusník: slit byl 1. 1709; přelit 1815 od Adama Schonke, znovu přelit 1895 od Diepolta z Prahy. Starý zvonek z 1. 1709 měl legendu: sit nomen domini benedictum.

Náhrobek, vysoký přes 1 m, široký 0 64mf venku v jižní zdi lodi pískovcový. Postava rytíře v španělském kroji s rukama sepjatýma; v rozích hlavy andílci. Opis (gothickou minus-kulí) otlučen. Čitelno jen: a ÍUÍO pmřjo . . ., po straně: . . . ÍJO gErssiorfa. Druhá pol.

16. století.

Jiný z roku 1790, faráře Podhajského, pískovcový jehlan s kalichem a lebkou.

KOSTNICE v severovýchodním rohu hřbitova, v půdoryse osmihranná. Okna (4) barokního skružení s velkými klenáky, vchod s pískovcovým opažením, s lebkou a kostmi nahoře, kryta ploše ; střecha mansarda osmistěnná, s lucernou a cibulí. Z polovice 18. stol.

Ve vsi SOCHA SV. JANA NEPO-

MUCKEHO, asi 5 m vys., z pískovce. Světec drží v levici biret, v pravici kříž, jejž mu anděl

podpírá. Z polovice 18. stol.

SOCHA BOLESTNÉ PANNY MA

RIE pod Vel. Horkami, u cesty k nádraží, na skále, na vysokém podstavci, v rouše volném, s gloriellou a střelou v srdci. Modelováno mistrně. (Obr. 316) Na stylobatu vyryt jest nápis:

KDIš na Den s WHa na sLVžby bozI Do strenIC geLa Vro

ZENA P. P. ANNA MAR 1E BZENSKA ZPRORVBE ROZENA STRAKOWA

|:’;EPlfpS

Obr. 316. Strenice. Socha Matky Boží Bolestné.

ZNEDABLIC PANI NA

Spolv slecznami Swi

MI ANNOV FRANTIffKAV A JOHANAV TERE

zigi Koně se Splaítili a Na tomto Místě s ni Se Koczar Zwratil gMenoWana pak sLe CZNA JOHANA TEN DEN BOHV GEfT poWoLan WIEKV SWEHO MÁGE 17 LET.

SOCHA SV. VALENTINA nad Strenicemi blíže nádraží na rozcestí, asi 5 m vysoká na hranolovém podstavci s volutami po stranách, v pastýřském hávu (rokokovém) se širákem a holí v ruce; po stranách ovce a volek; slušná práce z 18. stol. Opravena 1. 1854.

Střížovice.

Na vysokém dřevěném sloupu pod šindelovou stříškou ZVONEK, jímž se klekání zvoní, vysoký 0'27 m, v průměru 0 31 m. Pod korunkou pásek bohatého dekoru rostlinného, na plášti reliefy sv. Petra a Pavla, dole na okraji: I . G . K . 1674 (sic!). Všechna výprava jako v blízkých Kojovicích; patrně měl býti i týž letopočet 1764 — jak i jméno zvonaře (J. Georg Kühner) dalším jest důkazem.

Struhy.

Sedláček X., 344; Schaller IV., 31; Sommer II, 32; Kudrnáč, Adresář 77.

Na TVRZI ve Struhách připomínají se 1. 1362—66 Vesel a Boník ze Struh; 1. 1398 držel ji Všebor z Chrástu, jehož potomci sluli Stružští z Chrástu. Koncem 14. věku byly Struhy rozděleny: při dvoru »novém« byla tvrz, při »starém« právo podací k tamnímu kostelu. V 16. věku oba díly byly sloučeny v rukou Mitrovských z Nemyšle; v letech 1612—14 Adam Linhart z Nayenperka trvale je spojil s Vlkavou.

KOSTEL SV. PETRA A PAVLA, filiální, příslušný ku Vše-janům, ve vikariátu Nymburském. L. 1362 byl farním: po smrti plebána Václava praesentován tu nový farář Matyáš (Libri conf. I. 175); farním zůstal až do válek husitských.

Nynější kostel 1. 1650 uvádí se jako vyhořelý, znova vystavěn koncem

17. stol. Podle knihy počtů založené 1. 1765 pochází nynější vnitřní zařízení z 2. pol. 18. stol.: tak 1. 1773 dáno kosmonoskému řezbáři a truhláři za nový oltář se dvěma sochami 116 zl. a za anděle na vrch 10 zl. Nymburskému malíři za nový malovaný obraz sv. Petra a Pavla 32 zl. Tesaři od dělání kříže na ten oltář za dva dni práce 30 kr. Truhláři od přestavění dvou malých oltářů 2 zl.

Kostel stojí na návrší uprostřed vsi, obklíčen hřbitovní zdí.

Presbytář jest nižší a užší; má výšku 7‘25 m, délku 7'30 m. Sklenut jest křížově bez žeber. Okna velká, půlkruhem překlenutá, vysoká 3 m, široká 1'35 m. Jedno v závěru, po stranách po dvou; na straně severní druhé okno zakryto jest sakristií.

Vítězný oblouk nižší (5⁻66 m), okrouhlý, markantně odděluje presbytář od lodi; průměr jeho světlosti 4 m.

Kostel jest o jedné lodi, která jest bíle uvnitř i venku omítnuta a beze vší úpravy. Délky má 12 m, šířky 6 m, výšky 7¹45 m. Základní tvar její půdorysu jest čtverec, jehož strana měří 6 m. Sklenuta jest křížově jako presbytář. Skládá se ze dvou čtvercových tvavée. Do každého prolomeno ve zdi po oknu na straně jižní i severní, tudíž celkem čtyři okna.

Věž čtyřhranná,¹) zděná, vysoká až ku římse střechové 15'65 m. Pod ní širokým, půlkruhem sklenutým obloukem přichází se ku kobce křížově sklenuté a ku dveřím kostelním. Nahoře věže na třech stranách okna podoby stejné jako v lodi. Na věži střecha jehlancová, krytá taškami, s křížem dvouramenným.

Oltář hlavní barokový, ze dřeva řezaný; sloupy vrtulové s jónskými hlavicemi nesou kládí; mezi nimi obraz loučení sv. Petra a Pavla, v rámu, nahoře barokově zprohýbaném. V nástavci boží oko. Po stranách sochy sv. Václava a sv. Víta.

Oltář na pravé straně ze dřeva řezaný; čtyři sloupy kandované s jónskými patkami i hlavicemi uzavírají kapličku, v níž na dřevě namalován jest obraz Navštívení Panny Marie; práce dosti slušná z konce 17. věku, zvýší 0‘64 m, zšíří 040 m.

Pod obrazem čte se:

Der Hoch vnd Wohl

GEBOHRNER FRAVEN

Fraven María Elisa beth Gräfin von

Bey Regirvng Des Hoch vnd wohl Geborhnen Herrn Herrn Carol Ferdinand des H. Röm. Reichs Grafen von Waldstein

Herr avf Swigan Mvnichen Gratz Lavtzin Bensen vnd Gros Av gest Der Röm. Kay. May. Wyrck Lichen Cammerer Vnd Reichs

Waldstein Gebohrne Gräfin von Har

RACH FRAVEN AVF

München Gratz

SWIGAN . LAVTZIN

Gross Avgest vnd Benssen.

Erb.

HOFRATH WIE AVCH ÍHRO MAY:

DER VERWTTIRTEN RÖM Kävsserin Obrister Stal MEISTER

Erb.

Oltář po levé straně, dřevěný, s obrazem Matky Boží a dole na způsob tabernaklu zasklená skřínka se soškou Panny Marie; práce neumělá. Po stranách obou oltářů akanthové rozviliny. Pol. 18. stol.

Kazatelna pětiboká, zdobená akanthem; na střeše Kristus. Pol. 18. st.

Monstrance 0'51 m, práce tepaná, pozlacená. Na nodu čte se:

Von M. J. Fürstin v. Thurn-Taxis geb. Gr. Eltz fůr Struch 1853.

Kalich pozlacený, novější, 020 m.

Mis sále romano-bohemicum . . . Pragae Typis Archiepiscopalis seminářů in Aula Regia per Guilielmum Knauff anno MDCXC. K tomu jako allegat jest přivázáno Commun . . sanctorum . . Litomericii Typis Francisci Caroli Laube.

Zvony. 1. Mezi dvěma pásky pricqueyovských rozvilin podél horního okraje otočen jest nápis:

ANNO 1682 IST DIE GLOCKE GZVR EHREN VNSEREN HERR GOTT U: HEILIGEN PETRO V PAVLO GEGOSSEN.

Pod nápisem ověšeny jsou hlavičky pricqueyovské. Plášť zvonu rozvržen jest na čtyři části: 1. Na vých. straně vyobrazen sv. Pavel se znakem Pricqueyovým (I. P. a zvonek), 2. na západní straně sv. Petr, 3. na jižní v tabulce umístěn nápis:

D. WENCESLAVS CHRISTO. STIEPA

NOWSKI TVNC TEMP: CVRATVS VSCHEJANENS1S .

H: MARTIN GEORG DERON. HAVBTMAN.

Na severní straně (4.) v rámci:

BEY OBRIK : REG : DES HOCH. V :

WOHLGEBOHR : H : H : CARL FERD :

DES H : R : R. GRAFEN. VON WALDSTEIN H : AVF SWIGAN LAVTSCH1N, NEUSCHLOS V : BOH : LEIPE RI:DES GULDEN FLUS R : K : M : WIRKL : GEHEIMEN RATH; CAMER ERN, V : DER VERWIT : R : K : ORR : HOFMEISTERN

Erb.

Výška 0‘64 m, průměr 0 80 m.

2.    Zvon prostřední. Kolem hořejšího okraje ovinut vlys rozvilinový. Pod ním obraz Matky Boží s děťátkem a ještě níže nápis:

PÉČÍ W: PÁNA FARÁŘE ANTONÍNA REJCHARDA,

S NÁKLADEM STRVSKÝCH OSADNIKV A GEGICH DOBRODINCŮ BYL TENTO ZWON DNE 13 CERYENČE 1822 W PRAZE OD PANA KARLA BELLMANA ZWONAŘE PŘELITÝ.

Výška zvonu 0'47 m, průměr 0 64 m.

3.    Malý zvonek s obrazem sv. Jana Nepomuckého. Výška 023 m, průměr 0 30 m. Poč. 19. stol.

U silnice k Vlkavě stojí HOSPODA, bývalý mlýn; kamenné stavení, přízemek vysoký, v jehož štítu spatřuje se ve štukovém rámu hiero-gram IHS a letopočet 1690, ovinutý kolem větévkovým dekorem. Na vrchu gotické lilie.

Sukorady

mívaly před lety DVĚ TVRZE: první stála u cesty do Matrovic na východní straně vesnice; tvrz vodní, kde sbíhají se strouhy od Matrovic a Bechové. Dosud zachovala se část vodních příkopů, dubový trám v potoce; při kopání přichází se na zlomky různých předmětů, zámky a j. Tvrz tato zašla v letech 1519—1549. Ještě 1. 1440 jmenuje se v držení jejím Lapáček, též Lapačka ze Sukorad.

Druhá tvrz stávala proti staré hospodě, kde jest nyní selský statek. Tohoto gruntu nabyl Lapačka koupí od Kateřiny z Kosořic 1457. — Týž maje v držení Březno, přenesl tam sídlo své; obě tvrze zašly, 1. 1543 už ani jako pusté se neuvádějí.

Na návsi na vysokém dřevěném sloupu pod stříškou ZVONEK, mající průměr 0'33 m, výšku 0’25 m. Podél vrchního lemu ovinut pásek rozvilinový. Na plášti: sv. Václav; nápis: Tento zvonek byl zřízen nákladem obce Sukoradské 2. ledna 1750; relief ukřižovaného Krista; nápis: Znovuzřízen v listopadu 1899. Ulil Arnošt Diepolt v Praze.

Uprostřed návsi stojí SOCHA SV. VÁCLAVA, pískovcová, 3'20 m vysoká, otočená čtyřstrannou balustrádou z kamenných sloupů. Socha spočívá na hranolovém stylobatu s volutami po stranách; na průčelní straně ve výplni relief sv. Vojtěcha, nad ním v římse letopočet 1780. Nad tím súžený podstavec bohatě profilovaný a na něm socha světcova, oštafírovaná.

Na zadní straně čte se:

Obnoveno 1899.

Ke czti a chwale Bozi

geft wizdwizena nákladem Obcze zdegffy.

U silnice na rozcestí k Husí Lhotě KAMENNÝ KŘÍŽ, 35 m vysoký, pískovcový. Hranolový Stylobat s volutami po stranách; na průčelní straně ve výplni relief Matky Boží Bolestné a pod ní letopočet 1712. Na stylobatu podstavec zúžený, hojně profilovaný a na něm zasazen kříž s rameny ukončenými trojlístkem. Na kříži plechový, pozlacený Kristus.

T uřice,

I. W. K. 1801.

ves nad Jizerou na bývalém panství brandýském, jejíž jméno pověst odvozuje od Tyra, jednoho z vrahů sv. Václava. Na návsi ZVONEK Ave Maria, vysoký 027 m, v průměru 0'35 m. Kolem koruny ovinut jest páskem rozvilinovým, plechovým, applikovaným; na plášti reliefy sv. Maří Majda-leny a sv. Jana Nep. Dole při okraji:

Podle Adressáře, str. 86, bývala zde před časy TVRZ, 1. 1354 jmenuje se Jošt z Tuřic při osazení fary v Předměřicích (Lib. conf. I. 14).

Týnec, obecně Tejnec, Týníce.

Sedláček X. 341 — Sládeček, Paměti o Dobrovici 423—428.— Sommer II. 41.

Na samém okraji jižním výšiny Chlumské rozkládá se vesnička se dvorem poplužním a kostelem, jenž dominuje dobrovickému okolí. Při dvoře tomto stávala TVRZ, jež v 16. stol. znova byla vystavěna; nezachovalo se z ní ničeho, ani z bývalé fary johannitského řádu.

KOSTEL v Týnci, nyní sv. Anně posvěcený, dříve sv. Janu Křt., filiální, připomíná se poprvé 1. 1255: toho léta Hostilka na Březně darovala jej křižovníkům svatojanským v Ml. Boleslavi, kteří sem kněze podávali. Po válkách husitských spravovali kostel zdejší kněží evangeličtí: Heník z Valdštejna dosadil sem Vavřince Subarta od sv. Jana v Ml. Boleslavi, kněze luteránského. V době katolické, po reformaci, zůstal filiálním a připadl ku Dobrovici. Nynější kostel vystavěn 1. 1725 od Eleonory hr. Valdštejnské, paní na Dobrovici.

»Počet záduší Tejneckého« od léta 1684 vypravuje, že ještě 1. 1684 ano 1770 podáváno bylo v tomto kostele pod obojí. L. 1697 posláno do konsistoře za dovolení ku stavbě nového kostela. Léta 1711 dělána nová kostnice, 1. 1817 předsevzaty větší opravy: dánoť za práci zednickou 720 zl., sklenáři 427 zl., tesaři 299 zl.

Kostel tento jest stavba baroková, orientovaná.

Půdorysem stavby chrámové jest kříž, v jehož západním konci stojí věž, pojatá do stavby. Patero podvojných oken propouští světlo. Nad lodí pne se placka při zdích kruhovými oblouky opíraná; závěrek její zdobí obraz Nejsv. Trojice. Podpěrné tyto oblouky vycházejí z pi-lastrů ořímsovaných, v rozích umístěných. Nad presbytářem pne se táž klenba, ale není tu podpěrných pásů.

CO

UJ

Co

LJ

Q-

LJ

.>*

1X1

LJ

CO

CO

co

Obr. 317. Týnec. Kostel sv. Anny. Nápis na zvonu Petra zvonaře Čís. 1.

CL

LJ

(-

LJ

L. 1773 postavena nynější sakristie na straně jižní.

Dolejší prostora věže představuje sinec chrámový, nad ním pne se kruchta, jež spočívá na dvou sloupích čtyřhranných; oblouky jsou segmentové. Střecha kostela mansardová, na ní věž sanktusová.

Hlavní oltář (z první pol. 18. stol.). Dva okrouhlé dřevěné sloupy s korintskými hlavicemi nesou kládí. Do něho zasazen obraz sv. Anny, jež v knize čte, velmi slušný, jenž byl sem přenesen 1. 1839 ze zámecké kaple v Dobrovici, když byla zrušena; ze 17. st. Nahoře do nástavku zasazený 1. 1735 obraz Nejsv. Trojice maloval neznámý malíř pražský, jemuž za tuto práci dáno 45 zl. dle smlouvy se stavitelem Kaňkou, jenž byl asi tvůrcem tohoto kostelíka. Po

Is.

Obr. 318. Týnec. Kostel. Článek vlysu Petra zvonaře.

stranách oltáře stojí sochy sv. Václava a sv. Jana Nep. Svícny na oltáři počtem šest: dva z nich, po obou stranách tabernakula, 0 40 m vys., zdobené drobnými rozvilinami a se značkami M. D. a C. D. v oválových štítcích, z 1. 1725 ; další dva 0‘34 m vys., se srdcovými štítky, s letopočtem 1698 a značkou W. H.. s ozdobou květinovou; oba krajní 0'34 m vys.

Postranní oltáře: v právo s obrazem sv. Antonína Paduanského, jenž sem byl přenesen z Dobrovice 1. 1741; konec 17. stol. Po levé straně Umučení Páně, postavený 1. 1824, vesměs v podobě soch.

Kazatelna bez ozdob a bez řezby, z 1. 1742.

Obraz sv. Jana Křtitele byl sem přenesen kolem 1. 1735 z Dobrovice a stával na druhém oltáři; dílo mistrovské. Obraz sv. Františka Seraf., v bohatém rámci řezaném, stával dříve na hlavním oltáři, jejž 1. 1735 maloval neznámý malíř; zavěšen jest na zdi v levo, kde dříve býval vedlejší vchod do kostela, jenž byl tehdy 1. 1735 zazděn.

Mimo tyto zachovaly se tu obrazy sv. Maří Majdaleny a sv. Františka Borgiáše.

25

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Ml.-Boleslavský.

xr

cd

ara4

Obr. 319. Týnec. Kostel sv. Anny. Nápis na zvonu čís. 2.

CD

cr

L. 1737 zakoupen pro Týnec positiv od varhaníka z Vrchlabí za 50 zl.

Zvony. Na kamenné věži visí dva zvony skoro stejně velké, různého však stáří; třetí malý v sanktuse.

1. Největší má výšky 0*88 m, průměru T07 ni. Kolem hořejšího okraje nápis renaissanční: SLIT GEST KE CZTII A KCHAWALE PANV BOVHV WSSEMOHVCZIMV LETHA PA-NIE MDLV (Facsimile obr. 317.) — Schází jen dodatek: skrze Petra, zvonaře boleslavského, z jehož rukou vyšel. Nápis spočívá na pěkně komponovaném vlysu květinovém (Facsimile obr. 318.) Uprostřed pláště na jedné straně erb pána z Krajku, patrona, na druhé pak v kartuši nápis:

TENTO ZWON GEST SLIT LET HA 155V *) ZA PANOWANI VPv OZENEHO PANA PANA ARN

OSSTA KRAGIRZE ZKRAYKOV

AN . MLADÉM gOLESLAWI

S POMOCY GEHO MILOSTI

3

*r>

CD

CD

CD

ca

2. Druhý, menší zvon, má výšky 0'72 m, průměru 0*94 m. Kolem hořejšího lemu nápis gotický (facsimile obr. 319).

Třetí zvon byl prý dle Sládečkových Pamětí slit od Prie queye v Ml. Boleslavi a měl legendu: »Sit nomen domini bene-dictum in seculum« — jako se čte na Pricqueyově zvonu v Dobrovici. Než takových věcí jsem tu nenašel, ale na zvonku v sanktuse nápis: S. FLORIANE ORA PRO NOBIS 1727. Pod ním relief sv. Floriána. Patrně, že byl přelit od Pricqueyova syna Mikuláše léta výše jmenovaného 1727. Výšky má 0*21 m, průměru 0*23 m.

r

Úhelnice

též

Ouhelnice.

a»

Ves v lesích, která měla svou vlastní někdy TVRZ: 1. 1440 na sjezdu v Nymburce jmenuje se též Vršek z Úhelnice. Od 1. 1525 připadla s Volenovicemi ku statku města

Ml. Boleslava. Na tento rod upomínají dva rybníky: Dolení a Hoř. Vrškovský, nyní lesem zarostlé, nad Husí Lhotou.

Uprostřed vesnice na vysokém sloupu dřevěném, pod stříškou ZVONEK, nepřístupný. Kolem hořejšího kraje pásek rozvilinový, na plášti relief sv. Donáta, klečícího, pod ním: S. DONATVS; na straně protější, západní, relief sv. Vojtěcha a pod ním: I: W: K: 1795 (Johannn Wenzel Kühner).

Ujezdec ™ Oujezdec. Valy v« Volenovice.

Vinaříce.

Sedláček, X. 338. — Sládeček, Dobrovice 365. — Čechy XII. 432.

Vinaříce, »Nový Valdštýn«, kterýž název se neujal, vypínají se na jižním okraji velebného Chlumu a vévodí kraji dobrovickému.

Byla to prastará država pánů z Chlumu; připomínají se již v první pol. 13. stol. L. 1320 na TVRZI vinařické seděl Byčen z Vinaříc. Od pánů z Klinštejna v 15. věku vystavěn zámek. Od 1. 1517 drželi je Cetenští z Četně, kteří jich 1. 1623 konfiskací pozbyli. Adam z Valdštejna zámek přestavěl (kolem 1. 1638), jak se dosud zachoval — nese tudíž ráz 17. století — a nazval jej Nový Valdštejn. Postavil jej na vysoké terase, o dvou patrech, se dvěma věžemi v rozích a šindelovou střechou.

Při zámku jest panský d v ů r, moderní. Adaptace z osmnáctého století; tak přistavěno bylo severní křídlo během 18. stol., jakožto konírna, v přízemí, s malými okny obdélníkovými a barokním štítkem na severním průčelí.

ZÁMEK jest budova dvoupatrová, z pískovcových kvádříků a cihel kolem 1. 1650 vystavěná, podélná, krytá moderní valbou, věže stanovou, v průčelí v rozích se dvěma rondelly osmihrannými. (Obr. 320.) Stěny jsou hladké, členěné podélnými hsenami a pilastry bez hlavice; okna mají pískovcové opažení, v přízemí s vyloženou římsou nadpražní, v patrech jen s chambranou.

Vnitřek. Okna a dvéře moderní, klenutí valené s lunetami nebo křížové bez žeber; v pokoji na východě klenba valená se štukovými žebry oválovými, na jichž průsečnících rosety plastické, jmenovitě bohaté na prostředním. Zebra zabíhají do rohů, na stěnách jsou oble natažena.

Portálky s pískovcovým opažením, nad nimi rovné římsy.

Rondelly jsou v přízemí uvnitř kulaté, sklenuté kopulí. Do pater vede stočené schodiště, vyzděné kolem dutého válce na elipsovitém základě.

25*

Stropy v prvním i druhém patře povalové. V druhém poschodí krb s pískovcovým rámem a se zbytky maleb na stěně: rozviliny barokně stylisované ze druhé pol. 17. stol.

Druhé poschodí zpustlé.

Zámek nemá portálu, jen prostými novými dveřmi se do něho vchází, do místností, které slouží za byty panským úředníkům a zřízencům. Přístup do zámku jest panským dvorem, branou, při níž stojí hospodářské stavení (býv. ovčín), se štítem obráceným ku vsi, jenž nasvědčuje 17. stol.

ÜL

JjW I .

mw * i

Ěá

Obr. 320. Vinaříce. Zámek. Pohled se strany jižní.

Na návsi stojí KAPLIČKA vystavěná 1. 1840, obnovená 1. 1901. V ní jest soška P. Marie, obrazy Zvěstování Panny Marie, Nejšv. Trojice a sv. Václava. Na kapličce zvonek v průměru 0'22 m, vysoký 0'22 m, z téže doby.

Vinec chybně Podvinec.

J. E. Vocel, Grundzüge der böhm- Alterthumskunde (1845); týž: Kunstarch. Berei-. Böhmens; týž v Akademii nauk 1852. — Ferd. Mi kovec, Starožitnosti II. 178. — P. Ferd Leh ner v Methodu XVII. a Děj. umění nár. Č. — Ad. Pečenka ve druhé zprávě Společnosti přátel starožitností. — B. Grueber ve zprávách c. k. centrální kom. pro zachování histor. památek 1856; týž: Die Kunst des Mittelalters in Böhmen.

—    Arch. Pam. II. 123. — V. Kugler, Die Geschichte der Baukunst, Stuttgart 1858,

II. 546. — A. Müller, Karte der mittelalterlichen Kirchenarchitektur Deutschlands.

—    Dr. Jos. Neuwirth, Geschichte der bilden. Künste in Böhmen. — Jindř. Otte Handbuch der Christi. Kunstarchaeologie des deutschen Mittelalters. — Schnaase,

Geschichte der bildenden Künste.

O praehistorickém nalezišti ve Vinci Arch. Pam. XV. 687.

Vinec, ves nad Jizerou, 3 km jihoz. od Ml. Boleslavi vzdálená, se starožitným KOSTELÍKEM SV. MIKULÁŠE, jenž nazývá se obecně

■Á

■f

iři

*1*« 05

*«aoM

■ i~ : "

> T US

•AT*:

•^>4

Iv

sts

í -Jí

Ji

*«

_V| JL

p inr

SE5

'I⁵!

'.T.

|==rj

£&üg3ä

r..;:

Jv~-‘ a:

Obr. 321. Vinec. Kostel sv. Mikuláše. Strana severní.

»vinecká kaple«, filiální, příslušný farní správou k Ml. Boleslavi, ale pod patronát dobrovický

Připomíná se již ve 12. stol. mezi farními kostely děkanátu kamene-ckého; dle knih konfirmačních 1. 1354 po smrti plebana Martina od Zdi-slava ze Zvířetic podán jest kněz Hanek. Ještě 1. 1425 podán do Vince kněz Václav, z řádu svatojanského, jenž v kostelíku tom církevní správu vykonával za válek husitských. Od té doby jest filiálním.

Je to orientovaná budova románská z r. 1165, jak hlásá letopočet pod triumfálním obloukem (v právo), v novější době i do okna v presbytáři vpravený. Opravován byl v letech 1564, 1697, 1722 a 1886; všechny tyto opravy byly podřízeného způsobu, aniž setřely jeho původní ráz; po opravě

[■

srn

_2_

1. 1697 byl znova vysvěcen, při poslední 1. 1886 byly i základy podchyceny. Práce tyto dle návrhu a pod egidou inž. Pečenky prováděl boleslavský stavitel Josef Mráz.

Kostelík rozměrů skrovných, skládající se z lodi do čtverce založené, 5 69 m dlouhého, 5'30 m širokého, a kněžiště 3 60 m dlouhého, s nímž činí celá délka stavby 10’80 m. (Obr. 322.) Kryt jest jehlanem komolým, šindelovým, na na němž věžička se střechou stanovou a bání. (Obr. 321.)

Jjjjr

HH

íl?

:ÍH&J

■1

IHB

— Ti Ji!!

Y/>

fa

Él

li

lili

•TT

rr

_5_

Obr. 322. Vinec. Kostel sv. Mikuláše. Půdorys.

Zdivo jest nejsilnější na jižní straně lodi, v němž jest schodiště 172 m, na straně západní a severní 145 v presbytáři na východní straně P35 w, ostatně 110 m. (Obr. 322.) Vystavěn jest z pískovcových kvádříků, tesaných, vrstvených a vázaných. Dole otočen jest soklem, v presbytáři vyšším nežli v lodi — pro větší svah terrainu na stráni k Jizeře.

Presbytář. Na nárožích stojí oblé příporné sloupky (4). (Obr. 323.) Jich patku tvoří sokl kolem se vinoucí, jen že spodní deska jest rozšířena

a přidány nárožníky ve způsobě zvířecích drápků. Dřík jest oblý, polokruhový, hladký, hlavice nad prstencem krychlová, jejíž plochy jsou ozdobeny reliéfními ornamenty z palmet, roset, řeménkových motivů. Mezi sloupy stěny jsou hladké, jen po krajích táhnou se lišeny, profilované žlábkem a pravoúhlými ústupky a spojené nahoře vlysem obloučkovým. (Obr. 324.) Nad tímto podřímsovím táhne se zub ořez, i kolem hlavic sloupů se oblomující; nad ním římsa, profilovaná oblounem, s palmetovým vlysem.

Jw

W- ■ JT

l 'Mí'-

^ J

‘‘i ' J-

“ ft

|Líí

jí3K

r-v-

pí

■:

>:Lřj

khbt

Obr. 323. Vinec. Kostel sv. Mikuláše. Presbytář od východu.

(Tento zubořez i římsa prodlužují se i na východní straně lodi, připojujíce se tam k nárožní lodní liseně.) Okna (3) ve zdi jižní, východní i severní, půlkruhová, špaletovaná, jichž ostění má profil: ústupek, šikmá špaleta úzká, ústupek široký, do rohu vstaven obloun; vnější arkáda profilována dvěma ústupky, dělenými plochým žlábkem.

Lod^ čtyřstranná, s lisenami na nárožích a uprostřed stěn, kteréž již zvenku ukazují vnitřní rozdělení chrámu: na loď a emporu. (Obr. 321.) Kolem nich se sokl oblomuje. Podřímsoví a římsa se neuchovaly, stopy jich na severní straně se spatřují. Stěna západní jest hladká, bez otvorů. Stěna jižní: v pravé polovici okno do lodi úzké, polokruhové, s tímto ostěním: ústupek, špaleta šikmá, ústupek, vnější archivolta profilovaná žlábkem mezi dvěma ústupky. Jeho výška 1T5 m, šířka ve světlosti 020 m% špaleta vnější 1 m. (Obr. 325.) V levé polovici otvory do schodiště: níže otvor kruhový (obr. 326.) s hranou skosenou, na níž jsou nasazeny bobule; výše okénko podélné, polokruhově překlenuté, špaletované, rovněž s bobulemi po hraně archivolty. (Obr. 326.) Stěna severní: V levé polovici okno do lodi, shodné profilem i rozměry s obdobným na straně jižní; v pravé polovici bohatý portál (obr. 327., 331.), nad ním lišeny spojeny jsou obloučkovým římsovím, nad ním zubořezem a ještě výše dekorativní římsou, která ukončena jest po stranách dvěma maskami a ozdobena

v’»

*ř.

UPM-

jBlík

tS?>

/s

.//i

mm

10

MIK

Obr. 324. Vinec. Kostel sv. Mikuláše. Římsa s palmetovým vlysem, zubořez, obloučkový vlys, hlavice nárožních připor na kněžišti.

řadou obloučků s palmetami (v reliefu). Nad touto římsou proraženo okno (obr. 328.), vedoucí na emporu s profilovaným ostěním: oblounem, žlábkem a několika ústupky. Uvnitř růžice s kružbou: gotický čtyrlist pruhový.

Portál (obr. 321., 327., 331.) už zmíněný jest bohatě vypraven, s ostěním mnohonásobně profilovaným, vystupujícím z líce stěny. Světlost otvoru do výšky 2‘05 m, do šířky 0‘82 m\ otvor tento jest podoby čtyrstranné. Ostění o dvou pravoúhlých ústupcích, nároží ústupků profilováno žlábky a oblounem. Do koutů ústupků vpraveny polosloupy s hladkými dříky a krychlovými hlavicemi, jichž plochy jsou zdobeny palmetami, řeménky a řadami hrubě tesaných lístků jazykových, nad sebou seřazených. Ústupky i sloupy mají

<a

TT

zr

wmm

Ir3

ZL

r-Z-

Tj

rizi

i-

tjM

FF:

SS

m.

zrn

IZ“"

ij|g

MPZ-n

rr z

i n TT ZZr

v,

Wwm

Fä+Wp=

K    C

ja&.

společný sokl, na rozích pak nárožníky mušlové. Nad celou soustavou touto táhne se římsa náběžníková, bohatě oblomovaná, o třech článcích (krycí desce a'dvou oblounech). Archivolty polokruhové odpovídají, dole ústupkům a sloupům: nad sloupy jsou oblé, nad ústupky hranaté; jich nároží jest stejně profilováno. Nad portálem tympanon polokruhový, otočen jest známým obloučkovým vlysem (téhož typu jako v presbytáři); v ploše relief: Kristus na kříži, jemuž se koří dvě osoby mužské. Z líce stěny vystupuje archivolta hranolová a oblounová, obě neseny párem pilířů hranolových a párem před ně postavených sloupů. Sokl i římsa náběžníková prodlouženy i na tyto hranoly a sloupy. Sloupky tyto mají ještě patky: desku, attickou patku se čtyřmi mušlemi; dřík vrtulovitě rýhovaný, hlavice kalichová, obstoupená čtyřmi ptáky (pávy a holubicemi) s roztaženými křídly. Celková výška portálu 4 z/z, šířka 3'84 m.

Vnitřek.

ÍW⁷ "

JR v"

m ■ "ksém

Presbytář uzavřen třemi stranami osmiúhelníka, jež mají šířku 1*25—1*80 z/z, vlastně čtverec se skosenými rohy. (Obr. 322.) V koutech stojí pří póry (4), s patkami attickými na desce, s nárožníky, oblými dříky a hlavicemi, jež tvoří římsa kolem obíhající, téhož složení jako římsa náběžníková na portálu. Okna téhož ostění jako vnější. Klenba: koncha nepravidelná, novější, která není v konstruktivném spojení s příporami, s moderní freskou (z r. 1888). Její výška 6'60 z/z.

Obr. 326. Vinec. Kostel sv. Mikuláše. Okno a okrouhlý otvor do schodiště.

Oblouk triumfální 6‘50 m vysoký, 3 z/z široký a 1*05 z/z silný, polokruhový, s užší archivoltou hranolovou do středu vsazenou, nesenou dvěma polosloupky o týchž patkách a dřících jako u ostatních, jen krychle pod patkou jest vyšší; dřík ukončen prstencem; hlavice krychlové s rohy ubranými, jež zdobí relief z řeménkových ornamentů. (Obr. 329.) Patky jsou vysoké 0*355 /«, široké 0‘60 z/z; dříky vys. 3 30 z/z, silné 0'37 «z, hlavice vysoké 0 32 z/z, šir. 0 45 z/z. Římsa oblomuje se i kolem těchto sloupků.

Loď dlouhá 6’55 z/z (s podruchtím), široká 5*25 z/z, vysoká do stropu 8*85 «z, podkruchtí dlouhé 3*80 z/z, široké 530 z/z, vys. 3'65 z/z. Jak zvenčí už naznačeno, jest rozdělena lisenami z polovice na loď, z polovice na emporu s podkruchtím. (Obr. 321., 322.). Stěny jsou hladké. Zdivo ustupuje na straně severní jednou, na jižní pak, kde jest schodiště (ve zdi), dvakráte. Pod stropem povalovým moderním okna s týmž profilem ostění jako zvenku. (Obr. 325.) — Schodiště, v síle jižní zdi a osvětlené dvěma okny od strany jižní: širokým 018 «z, vys. 0*45 «z, jedním od východu 012 z/z širokým. 18 schodů vede směrem k západu na emporu, k portálku s hladkou archi-

voltou — odtud schodiště přechází do zdi západní a poněkud se zužujíc po 21 schodech vede na půdu a na věž. I zdivo schodiště jest z pískovcových kvádříků, strop jeho vrstven stupňovitě kvádry.

Uprostřed lodi stojí mohutný pilíř čtyrboký (obr. 322., 330.), jehož půdorys měří 1’35 mX í‘05 m, s rohy skosenými, soklem a římsou profilo-

WM Mi-

,■ .-«4-

*?.

i®!¹!

&/:4 V* -j

IjflP

:4Í

i*

aBM?

"I#!

v 1

i.*

jST

Ziffer¹!

SgBiffffrfyy    ___________

^

si

"■'.i,

1*1 ■

ep

i"’' a

"JÍ

&‘jg :!.»

áf-w

f:ďJ

SAH

II

"5?T.    •

i’

;,í

6P*

kď ít.'

í,

¹

O ní tužkou za oltářem jest poznamenáno: L. 1826 jako učedník jsem na tomto chrámě při opravě pracoval, v kterém čase krásná věž, která ještě stát mohla, se rozbořila a tato »vodárna« pod správou Šmída derektora a Sedláčka tesaře zřídila, při čemž se celý kostel opravoval. V roce 1847 kleště železný se dávaly (jimiž jest zdivo chrámu dvakráte staženo), při čemž se bílil; jako mistr jsem pracoval. Byl to zlý rok korec žita stál 28 zl. Jan Sames, stavitel.

Hit p

j_: íjsg

P3*

Obr. 327. Vinec. Kostel sv. Mikuláše. Portál.

vanou (články jako na portálu). Na pilíř jsou sklenuty dva p o 1 o k ru h o v é oblouky zvýší 2’88 m, zšíří 1’70—1*80 m, nesené u stěn severní a jižní p o 1 o p i 1 í ř i, vysokými 210 m, šir. r35 m, plochými, se stejnými sokly a římsou. Hranolové jejich archivolty jsou neseny na onom pilíři středním konsolami a na přízedních polopilířích polosloupy s patkami (jako v presbytáři) a hlavicemi krychlovými, ubranými, s prstencem a ozdobou palmetovou a řeménkovou. (Obr. 329.)

li

ki

nrr

ö*

Obr. 328. Vinec. Kostel sv. Mikuláše. Kružba a řez okna nad portálem.

rap

na

['■'

'tr, /////»^.^

u.

iül

|1

i:

1S

. "l

lir#

//.

11*

*

mm

WH

11

lil

i':«

i;

50

, "1

r¹

FFmuFF

==

Lf

!85Š&SÍ/' irÁ

fín

//,x

'Mí

*1

«ííwSim

FilÉÍfe

ÉStetír

Fl

mi

II

=f

,1

Trn

oj#

gj

g    ---T,li......

»i!W'    ''///■

Til

FVAi.VF///^!

■..iltitiMli

1%

f§

Obr. 329. Vinec. Kostel sv. Mikuláše. Hlavice a patky přípor.

A na triumfálním oblouku: a v levo, b v právo : B pod emporou : a v levo, b v právo.

Podkruchtí zabírá větší polovici lodi: 5'30 m šíř., 2'50 m (i s plochou pod oblouky 3⁻80 ni) dlouhé; sklenuto jest dvěma kříži bez žeber, s ostře vyznačenými hranami, jež jsou děleny pásem 0‘50 m širokým, opřeným o konsolu, na zdi západní o pilíř plochý s patkou a římsou jako na portále.

T"

-■i

v:

V/

r\

SX

re==4=£

L iUSJl

v,

m.-

3á£

C.^4<-,--s'- <, <■ V i í

-4^,,,-ti

X '7 77 / Mi

-----V/.

áF

'/A

Wm

^ww

'I

r*

rillt

Obr. 330. Vinec. Kostel sv. Mikuláše. Řez přičný emporou a hlavním portálem.

V rozích cípy kříže vybíhají ostře. Stěny jeho jsou hladké: do stěny severní vyražen portál, sklenutý uvnitř plochým obloukem. Na dvéřích barokní zámek, vedle zazděná pískovcová kropénka renaissanční.

Na obloucích těchto a pilíři středním zbudována jest zeď dělící emporu od lodi. (Obr. 330., 331.) Jest prolomena ve středu otvorem s polo-

kruhovým obloukem, s vysazenou hranolovou archivoltou a slabě vyloženými hranoly v náběhu. Po stranách dvě okna podvojná (obr. 333.), stejná, vysoká 1-23—130 šir. 073—0 82 m, dělená sloupky vysokými 0 82 až 088 m\ jich patky 0‘27—029 m šir., dříky 050—055 m vys., hlavice 018 —0'19 m vys. 1. Sloupek v pravém okně: deska, na ní patka s vysokým článkem, žlábkem a osmibokým plinthem, s mušlemi v rozích; dřík

■v-

r-JwqiEgTffl

i^Lzrů i i i iVií i

our-i

- inu

H-

§r

" 1 lilii

Obr. 331. Vinec. Kostel sv. Mikuláše. Horizontální rez emporou-osmiboký, vzhůru se zužující, s prstencem osmihranným, plochým; hlavice krychlová, v jejíž plochách jsou vytesány kříže v kruzích, palmeta a p. Římsa náběžníková přechází zvolna k síle zdi, na konci válečky. 2. V levém okně sloupek: deska, patka attická se silně vyvinutým spodním článkem a mušlemi; dřík ze svazku čtyř sloupků nahoru zúžených, na talířové patce a s prsténcovou hlavicí; hlavice široká, krychlová, zaoblená, ozdobená dvěma obloučky na každé ploše. Náběžník jako první.

Empor a se vchodem polokruhovým od strany jižní, s oknem růžicovým od severu (s týmž profilem jako na vnějšku), sklenuta jest obdobně

s podkruchtím dvěma kříži bez žeber s hranami. (Obr. 331.) Klenba jest dělena pásem polokruhovým, hranolovým, opřeným o konsolu krakorcovou, ořímsovanou a naproti o polopilíř nástěnný s patkou a římsou (jako v lodi), před nějž postaven jest polosloupek s patkou profilovanou, s nárožníky,

3

mfmi W

:i

-mm

A' /r

m

Hfp*

ég

tepšžšsíš24.es

fiSES

. <: ß

I,

/'

ii

lllllj- <

■M^Ě, ' :

TTTVj^l 'v;

Kf,

V>

■====

•/

-^;

,¹ /£

HHi

///: V

SA

mm

mmk

AjgsgAgg

ik

i ,7

,4t,« jl-i

iiilii

^ilir

s4 3

Pil

■Ď!

«I;«®

71

/•'

ítC

íl

-í

í;

nrii

, A*?:

Kli

wm

i!

i-

ií

y//

y,

777

m.

7''/

7777//.

jjjwmmm.

cTTa^y-A*} /Jfä

10 o

Obr. 332. Vinec. Kostel sv. Mikuláše. Střední oblouk empory.

prstencem, s hlavicí krychlovou, zdobenou řadou soustředných polokruhů. — V rozích pod cípy klenby postaveny jsou sloupky (6) o stejných patkách, s nárožníky a různě zdobených hlavicích, s římsou, jež všude stejně jest profilována. — Na straně severní, kde jest okno kulaté (růžicové), ustupuje zdivo kolem okna pravoúhle. Dva sloupy na stěně východní nemají dříků ani patek (obr. 330., 332.), jsouce přerušeny výklenkem pro varhany. — Uprostřed oné východní zdí známý již otvor (obr. 330., 332.) polokruhový do empory vypraven jest bohatým ostěním o dvou ústupcích; nároží stejně jako na hlavním portále profilováno, v rozích

JI

tippy

.7

ífg

•;

■í

PÍ

jěm

íf~r ■ í' k i ■

'i

; •<

mm

V',

T.

w.

10o

a

3M

fSfl íH É m

''ůÉMáéšú

í>:0;4

tyj "■    ..

-~r:;

rit]

■'-Jíl

:■

nltt

>fl

■tói

feil

7:;

1 sÄ

s

a_'7

1    , ■•' ...    4:. '--i . ' ■ -

T'

Obr. 333. Vinec. Kostel sv. Mikuláše. Sdružená okna v empoře. Jich příčný řez.

sloupky s hlavicemi, jež zdobeny jsou palmetami ^archivolty oblé i hranolové; dole společný sokl známého už profilu. Římsa náběžníková není. Nejkrajnější archivolta ozdobena obloučkovou římsou známého typu (obr. 332.). Nábytek, všechno zařízení kaple moderní.

Zvony visí na vížce dřevěné, postavené na spodní budově kamenné, kam těsnými, temnými schůdky těžce se stoupá. 1. Větší, od boleslavského zvonaře Petra, má výšku 053 m, průměr 0 76 m. Ucha ozdobena jsou provazci pletenými. Kolem horního okraje dvouřádkový nápis:

LGTTHi P7SHIG MCCCCCXXXXXII TGNTO ZWOtt GUST SUIT ® — KG (IZTY K K dfiWTÍIiG P3IIIV BVOIiO WSSGM0VO2YMV SKRZG

PGTRR

Na plášti reliefy sv. Mikuláše a sv. Jana.

2. Menší zvon, průměr 0 505 m, výška 0 42 m. Na plášti holý. Kolem hořejšího okraje gotický nápis. (Obr. 334.)

ftnmiaDuDaiEsPftnDDonpgíHftijUffnaB&ftmrWijuatuisap

OíífltOVUlUS

Obr. 334. Vinec. Kostel sv. Mikuláše. Nápis na zvonu čís. 2.

Vodice,

nyní »Dolanský statek«, nazvaný po majetnících ze 17. stol., býval deskovou državou: vladykové v držení toho zboží zvali se z Vodic, též z Odic-Na začátku 15. stol. byly v držení Johannitů u sv. Jana v Ml. Boleslavi. L. 1436 připomíná se Smil z Vodic; 1. 1498 Šimon Dalibůh z Vodic, od něhož koupila Vodice obec m. Boleslava Mladého, jež většinu polí rozprodala spolusousedům. TVRZ, která se tu připomíná ještě v 1. 1521—22, koupil boleslavský fysik a impressor M. Mik. Klaudyanus, jenž odkázal ji Bratřím.

Volenovice.

Sedláček X., 42.

Bývalá TVRZ, která se ve 14. a 15. stol. častěji připomíná. L. 1525 tvrz pustou prodal Markvart Frycek z Daliměřic městu Boleslava Mladého. L. 1595 se tvrz ještě uvádí. Pak zašla úplně a v 18. věku povstala tu vesnička. Z bývalé tvrze, jež stála na jižní straně nynější vesnice, zachoval se jen příkop, podoby okrouhlé, v průměru asi 200 m. Hloubka jeho jest místy 2 m. Svah měl ku straně východní. Na místě tvrze jest pole. Pří tvrzi býval dvůr popi., jenž byl rozprodán sedlákům ve Stakorách, v Husí Lhotě . . .

Vrutice Kropáčova.

Sedláček X., 395; Sommer IV., 83; Adresář 79.

Na místě, kde se v krepích řepa ukládá, objeveny: a) kostra s ozdobami bronzovými; b) na výšině »Žákovci« nalezeny kulturní jámy, pazour-

26

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Ml.-Boleslavský.

Někdejší TVRZ stávala na ostrožně řečené »Na hrádku«, z níž se nic nezachovalo. Odtud se psal Markolt z Vrutice, komendator svatojanský 1. 1385. Z potomních pánů vrutických známějšího jména jsou Valkounové z Adlaru, Hrzanové z Harasova, jimž byla 1. 1622 zabavena a prodána Filipovi Fabriciovi z Rosenfeldu a Hohenfallu. Dcera, která ji zdědila, vdala se za Zikm. V. Kropáče z Krymluva, odtud se zove Vr. Kropáčova. L. 1877 koupil ji Jan Faltys z Trutnova.

kové zbraně; c) na poli ke Krpům popelnice; d) na místě, kde vrutická cihelna stojí, našly se zbytky mlatů, mlýny kamenné. (Pam. Archaeol. XII., 437.)

Uprostřed vesnice nad kapličkou mezi čtyřmi sloupky pod stříškou visí ZVONEK, široký 0 43 m, vysoký 0 37 m. Na plášti se spatřují na jedné straně relief sv. Petra a Pavla, po druhé straně veliký erb a nad ním pět menších erbů; pod nimi dole:

■=—I : G : K : 1763. (Johann Georg Kühner).

Všelisy.

Vaněk, 101; Sedláček X., 389.

Nalezeny zde kroužky esové a denárky Břetislava II

Všelisy náležely 1. 1180 chrámu sv. Víta v Praze. Ve 14. stol. jmenují se ve Všelisích některé vladycké rodiny. V 15. stol. stávala zde TVRZ; 1. 1566 nazývá se stará, t. j. pustá, jež asi tehdy zašla. Od 1. 1586—1657 drželi Všelisy Bzenští z Prorubí na Bezně, od 1. 1657—1795 pánové z Věžník, od 1. 1827 Šporkové. Nynější zámek byl vystavěn 1. 1832.

Uprostřed Vel. Všelis na kamenné, čtyřstěnné KAPLIČCE, v níž kříž a obraz Panny Marie, visí zvonek, mající průměru 0‘41 m, výšky 0 34 w. Při hořejším okraji bordura: v kruzích zavěšené festony Na plášti reliefy sv. Josefa a sv. Aloisia. Pod sv. Josefem vyraženo:

Od Vel. Všelis na sever, za struhou jsou Malé Všelisy, v nich KAPLE sv. Václava, vystavěná 1. 1840.

1 . G . L . 1739.

Zalužany,

starobylá TVRZ; za krále Jiříka jako odúmrť dána Michalovicům 1468; od té doby zůstává ve svazku se zbožím michalovickým, později řeč. boleslavským, pak kosmonoským. Tvrz zašla, zůstal poplužní dvůr. Zalužany jsou prý rodištěm proslulého botanika a lékaře Adama Zalužanského.

U dvora SOCHA SV. PROKOPA, velice sešlá, kterou 1. 1748 rektor piar. škol kusmonoských světil.

Zámostí viz Krnsko Dolení a sv. Jiří pod Krnskem.

Zdětín.

L. Š. Město N. Benátky 1865.

Před vesnicí, u silnice chotětovské, předhistorické naleziště s kostmi, popelnicemi, bronzy ...

Bývalá desková država a při ní zajisté TVRZ. L 1189 drželi ji Johannité, v husitské době byla v držení Václava Myšky z Hrádku, jenž

ih

Ti-

■■

-MM

\Ý\| *

r «a&

i,

i: ■

ÍL

r.ii

Ti

»

Obr. 335. Zdětín. Kostel Všech Svatých. Pohled od východní strany.

Husa do Kostnice provázel. Císař Zikmund zastavil Zdětín Janovi z Kun-valdu na Dražících, s nimiž ostal pak trvale spojen.

KOSTEL VŠECH SVATÝCH, filiální, příslušný k N. Benátkám, připomíná se 1. 1260 jako farní (Lib. conf), 1. 1392 piebán Lupus za-

26*

měnil si Zdětín svolením velmistra Johannitského Hereše ze Zvířetic (Tadra III., 339).

Kostel gotický ze XIV. stol, uprostřed vesnice, na hřbitově (starém), orientovaný. Kryt jest prejzy, s věží na západě (barokní), se sanktusem, stavěn z lámaného kamene.

Presbytář zavřen jest pěti stranami osmiúhelníka. Pět opěráků na lícních stranách pískovcových, 0'65 m širokých; na nich ústupek s římskou ze spoda profilovanou plochým žlábkem ; svršek skosen a kryt prejzy. Kolem ceié budovy i sakristie obíhá trnož sešikmený, 0‘78 m vysoký. Okna goticky lomená, hladce špaletovaná. Stěny hladké. (Obr. 335.)

íi

Věž podoby komolého jehlanu; stěny hladké, nároží s pilastry. Na západní straně vchod s pískovcovou chambranou, nad ním několikanásobná čabrakovitá kartuš a římsa. Okno v prvém patře oválné, jinak okna široká, segmentově zaklenutá. Ve druhém patře hodiny. Římsa rovná, střecha stanová. Na jihu přistavěn šnek s okénky střílnovými, se střechou prejzovou.

BÉ

Obr. 336. Zdětín. Kostel Všech Svatých. Půdorys.

Vnitřek: Presbytář zavřen pěti stranami osmiúhelníka, jehož strana měří 2'15 m. Délka presbytáře 7'75 m, šířka 4⁻86 m. ^Obr. 336.) Okna tři gotická, neprofilovaná, vys. 2'60 m, šir. 074 m. Klenba: závěr o šesti žebrech profilu hruškového (obr. 336., 337., 338.) se svorníkem hladkým, kulatým. Přízední archivolty v lunetách z pískovce. Kříž o hladkém, okrouhlém svorníku, oddělený žebrem, rovněž spřízedními archivoltami. Zebra jsou nesena konsolami (obr. 338.) ve výši od země 3 58 m, všechny, o pěti stranách osmiúhelníkových s dvojitým plinthem:

1. v levém koutě triumfálního oblouku otlučená maska;

2. pás rozvilin vysoko plastických, pod ním maska;

3., 4., 5., 6., 7., 8., masky různé podoby.

Výklenek olejní vysoký 050 m, šir. 0 30 ^; kolem rám s profilovaným žlábkem, ukončený špičkou — nejspíše otlučená to kytka. Panel s gotickými nosy. Sanktuarium (obr. 339.) vys. 1’10 m, šir. 0'50 m. Výklenek podélný, rám šikmý se žlábkem, končí oslím obloukem a vybíhá v kytku, pod níž římska, zpod žlábkovaná; na archivoltě tři a čtyři kraby. Panel, gotické nosy, v nichž zase nosy, jichž rohy jsou zakončeny liliemi. Mříž z plochých prutů, pravoúhle se protínajících, v průsečnících na štítku rosety; zámek gotický.

Ve stěně severní barokní vchod s rámovým pískovcovým opa-žením, vedoucí do sakristie původní, dlouhé 405 m, šir. 315 m,

s klenbou goticky valenou; okno a vchod zvětšeny. Ve východní stěně zachován výklenek pro oleje vysoký 0'34 w, s pískovcovým opažením gotickým, s otupenými hranami.

Triumfální oblouk široký 3'88 m, silný 070 m, pískovcový, hrotitý. (Obr. 337., 340.) Oblouk s obou stran sešikmený, profilován ve výšce

r-j

'■p

i-

•j

mfr.

Wa

tt w:

,f-T"

isy,¹

V)

0; *

PS

jfö

ifc>B

%

g , HH

■ML

r"7. I bWBMMMMMMp ■ IMB^ . ^ ^ l''v^É|

!: k

fv

¹ |.p^

p-

#f~s-

(V

.«■»í •,

- .«r;

7'

[ ::

Obr. 337. Zdětín. Kostel Všech Svatých. Pohled do kněžiště při restaurování 1. 1903.

od země 2'175 m na obě strany hlubokým žlábkem, dvěma ústupky a čtvrt-kruhovým oblounem. Sokl pokračuje ještě po severní straně lodi.

Loď obdélná, dlouhá 8*35 m, šir. 7’05 m, se dvěma okny svrchu, polokruhovými, zbarokisovanými, se stropem na rákos se štukovým zrcadlem. Na západě vchod segmentový, moderní vede do podkruchtí věže, jež sklenuto jest křížově s lunetami, barokně; prvé patro věže sklenuto též, druhé s povalem, zvonice.

L. 19Ö3 zrestaurován. Při restaurování objevena na jižní straně dvě okna gotická (po obou stranách nynějšího), hluboce špaletovaná, o ‘/g nižší nežli v presbytáři: vys. 1*50 m, široká 0'53 m, s pískovcovým ostěním, původní. — Na severní straně lodi odkryt gotický portál s opažením pískovcovým, profilovaným: žlábkem, oblounem; spodek jeho zazděn cihlovým soklem. Druhý portál barokní objeven ve věži, segmentový, maltou zakrytý.

Uvnitř na zdích presbytáře našli jsme a po nás jiní freskové malby z konce 14. stol.: Na klenbě kolem svorníku ve čtyřech kruzích symboly evangelistů Páně, ovinuté větvovím barvy červené. Za oltářem v závěru různé malby: Kalvárii, nahoře jakási stavení. Na zdi po straně evangelia rozdělené natři pole: 1. texty z písma svátého

/,

w.

S=¹

Mj£S

as

in

V*"'

\a

aa

■mm

Í4

”í “ 'x25r!']b-r:::y '■ '*

m. m

s:

OO

V

-i-

l<- »5-^

MU

' j.

■A

?N

2:

XMí

r*?

;;

idS '' ' '

ni?

■U

pH«

»■v

Obr. 338. Zdětín. Kostel Všech Svatých. Konsoly v kněžišti. Profil žebra.

ve dvou sloupcích, latinský a český; 2. veliký freskový, pěkně kolorovaný obraz: Kristus Pán (za ním Panna Maria a apoštolově) přijímá hříšnici (obr. 341.); 3. biblické výjevy (6)-Po straně epištoly po celé délce stěny Ukřižovaný: pod ním třemi řádky latinskými rozdělena jest stěna na čtyři pole, v nich obrazy obsahu biblického.

Oltář z r. 1682. Mensa z pískovce se soklem a stolem sešikmeným bez profilu. Tabernakl novější, bez ceny. Oltářní obraz na plátně představuje svaté v nebi, jasného koloritu, slušný v kresbě z XVIII. století. Po stranách obrazu dva korintské sloupy, na dřících ovinuty větévky s listy lipovými, kládí s prostou, oblomenou římsou a úseky římsy segmentové; nad tím polopatro s vrtulovými sloupky korintskými, ovinutými révou. Kládí štítkově zlomené. Na vrcholu na rameně akanthovém terč

s monogramem I H S ve zlatozáři. Ve středu na plátně oko Boží s anděly. Po stranách hlavního obrazu sochy sv. Václava a sv. Zikmunda, slušné; nad nimi krabatiny; na kládí

,\

mi

'/

i

Jm

gi.Wi i

A

andílkové. Nad obrazem v kartuši:

Po stranách oltáře jednoduché brány se dveřmi, nad nimiž ve vlysu letopočet 16—82.

Oltář sv. Jana Nepomuckého z polovice 18. stol., s obrazem sv. Jana al-mužníka, na plátně, ztemnělého koloritu, rám rocaillový, po stranách vásy s kyticemi; v nástavci v paprscích jazyk sv. Jana. Sošky světců řádových. Čtyři svícny cínové, barokní, současné.

Kazatelna chudá, bez ceny, z počátku 19. století.

Kruchta dřevěná, varhany nové.

V sakristii dvě barokní kredence,

bezcenné.

Obr. 339. Zdětin. Kostel Všech Svatých. Sanktuarium.

Pod kruchtou zpovědnice, bez ceny, z konce 18. stol.

Obrazy: sv. Jana Nepomuckého a sv. Antonína na plátně, z poč. 18. století»

Uzdravení Lazara, bez ceny, z konce 18. století. Obraz z 1. 1763: v sále sloupovém, barokovém sv. Mikuláš s měšcem. Na zadní straně

poznamenáno: Günfo obtaj na Jnmg naítíab bal pofíamtít pan TffranítJjEh J?roaqina jaitjeb obc^B übtBiinJhß na rotEcjnau J^amaíhn. 176B bsn

Wenzl Slánský 1854.

2.

Zvony na věži kostelní:

1. Největší z nich má výšky 0'76, v průměru 0'98 m. Kolem horního okraje nápis dvouřádkový, gotický: (Vladislavská koruna a W) M, naít-nitaÍB (Ürisft Jtnno bomint mtllßstmo qnaínnr tBufEsmn nonagEStnto otfaxiu lan» sumo rßbbatur

I! ^raítsintB bsafß ntartB oirginis ntEntoraíur fjoE opus ronfla . um esí psr magtsfnim Egtbium uoub Btoiíaíts pra-gBUStS. (Facsimile obr. 342.)

2. Výška 0 8 m, průměr 0'80 m. Ucha s maskami. Kolem horního kraje věnec vavřínový. Pod ním nápis: +    SANCTCTE

WENCESL7E ORA PRO NOB1S ANNO DO MINI 1687.

Obr. 340. Zdětin. Kostel Všech Svatých. Profil triumfálního oblouku.

Pod tím pásek z drobných rozvilin, ověšený listy akanthovými, dolů obrácenými; mezi nimi

|.:-

3á

"i£á

s

:: '

■&wß

^    --'X

dí

cU

■i. v

\r

Sg

■ ‘‘ "    ' É£ -i

Obr. 341. Zdětín. Kostel Všech Svatých Fresco: Kristus napomíná Maří Majdalenu.

§5*3

ťiS*ni‘ ';' 'Ar '

; 1

: ;    ; Jr

agjfl

?/-"*■

KM

rg -m

l,;.sr ■“

í',!

\mr ■

i®    ,. *

m a cm m*>

;ira

;k:

íl

:vr'*

tá&l

t.

m üg

Vr

• --i

ai

\ *    '■ vs '• TT’¹ '-fjfclSS

_ zv—~-w T-r-flfl^    <2?

ÍÉĚ', - "»$Ía ;. *

tr-"M

tJL

—......“; “*gr:~‘"'i

baS-

-“i • •; . sf5?*r''*n

.

gSSBSI

%-iáž

:iü

. ■'.....

PPSSS»

gl %

J..*- -

J\v~ *■*

jgvfe • ij

■?'**

..

:;,Lli .!.

i£

W'’?‘ £&

'•k

^43

cr S öfcl&i-Ä?

|i •

»Ql,

ia

iS»

• * m

i; ^£?ß4Sp^Ä'1l

■*\.

MSŠSf.jA .

«•»r<

-•■    'k4si:" v

andílci hlavičky. Na plášti: 1. Madonna na kouli potírajíc hada; pod ní znak Pricqueyův s jeho I : P. 2. Relief sv. Václava s praporem v ruce a štítem (orlem) u nohou; 3. Kristus na kříži a pod ním obě Marie; 4, nápis v kartuši ovinuté páskem vavřínovým:

Hoch yndt wohl gebohrne F. F. Svsanna Maria Gräfin Gabin Gebohrne Gräfin von Kvffstein der Herrschafften Benateck vndt Sáreck

3.    Nad ostatními zvony ve věži u hodin zvon bez srdce, vys. 0‘53 m (s uchy), šir. 0'475 m. Ucha i plášť hladké. Z 15.—16. století.

4.    V sanktusníku zvonek vysoký 0‘22 m, šir. 0*23 m. Ucha hladká. U koruny pás laurový a nápis:

IESVS MARIA ET IOSEF. A. D. MDCCII +.

Na plášti v kartuši hierogram: MRA a štítek Pricqueyův (NP), mezi tím hlavy andílci.

Kostel tento stojí uprostřed bývalého hřbitova, zdí obehnaného. V něm na straně východní zděná barokní KOSTNICE (obr. 335.), osmistěnná, sklenutá plackou se štukovým elipsovým rámem a dvěma okny a střílnami podoby křížové; římsa velmi hmotná; kolem vchodu bosáž, rám maltový a římsa segmentově prohnutá s klenákem. Na severu vchod s prohnutou římsou nad otvorem.

Na hřbitově KŘÍŽ tepaný ze železa, motivů rokokových, z počátku 19. století.

V

Zerčice.

Schaller 91; Sommer 42; Vaněk 57; Sládeček (Dobrovice) 441; Společnost přátel starožitností III.. 90.

Osada původu starožitného, bývala majetkem biskupů pražských. Nejstarší historická zpráva (u Kosmy) z 1. 1070: biskup Jaromír posvětil ve svém dvoře nový kostel. Při tomto dvoře, na TVRZI měli biskupové pražští sídlo své.*) Tvrz tato byla 1. 1639 tak spustlá, že se v ní bydliti nemohlo. Osada slula Zerčiněves. Od léta 1511, kdy se stala městečkem, psala se Žerčice. Za války 301eté spustla a přestala pomalu městečkem se nazývati; výroční trhy prodala. L. 1621 Adam z Valdštejna koupil Žerčice a připojil k Dobrovici.

’) Palacký I., 225 a 229.

ontur ruiu§fsa

inim maiit mrmuig mnmmiturnm upua roiufti um murr mnoiatruiii FDioium uour umtítt § pr«?0CUSiö

Obr. 342. Zdětín. Kostel Všech Svatých. Nápis na zvonu Čís. 1.

Wvnnii

KOSTEL SV. MIKULÁŠE připomíná se jako farní 1. 1384. V době husitské byl ve službách strany kališnické, 1. 1592 znám jest evangelický farář Vít; ještě 1. 1723 podáváno zde pod obojí. Po válce 301eté fara zašla, spravovali ji farářové v Dobrovici; 1. 1786 zřízena v Žerčicích lokalie, I. 1854 fara.

Bývalý kostel žerčický byl dřevěný, 1. 1698 jmenuje se v něm oltář sv. Mikuláše; i zvonice byla dřevěná a v ní dva zvony: menší z 1, 1545, větší 1. 1670 přelitý. Kostel byl 1. 1730 sbořen a nynější od Eleonory hrab. z Valdštejna nákladem 3658 zl. 26 kr. 2 d. vystavěn — podle »abrisu a předúkazu baumeistra Frant. Maxa Kanky« z Loučené, od mistra zednického Jiříka Sovenského. L. 1736 velký oltář postavili dle návrhu stavitele pražského Prée kosmorioský řezbář Jelínek, truhlář Prokop Vyšoklíd; hlavní oltářní obraz zaplacen 90 zlatými »Frant. Barběti« (Barbieri), celkem vydáno na hlavní oltář 367 zl. 51 kr. Prokop Vyšoklíd zhotovil též novou kazatelnu s kosmonoským Jelínkem. Velký oltář, kazatelnu, kůr musikální štafíroval Jan Flendrych, malíř z Duchcova, za kterouž práci dáno mu 500 (!) zl.

L. 1731 opatřena nová kaditelnice, l. 1739 »metalovej« zvonek k sakristii za 1 zl.), 1. 1751 štafírován nový oltář sv. Jana Nepomuckého, 1. 1775 koupen druhý oltář ze zrušeného jesuitského kláštera v Jičíně (za 15 zl.); 1. 1782 stažena kleštěmi klenba; 1. 1786, když byla zřízena lokalie, koupena stará cínová křtitelnice z Do-brovice (za 10 zl.) a měděná stará monstrance z Domousnic.

L. 1790 J. Hořejší z Dobrovice zhotovil novou zpovědnici (4'30 zl.) a 1. 1816 Gottstein v Semilech nové varhany (56‘30 zl.).

Kostel tento má velikou podobu se semčickým, vyšly oba z týchž rukou.

Stavba barokní, orientovaná, s věží na západě do kostela pojatou tím, že v koutech lodi a věže vyzděny jsou okrouhlé výplně pro schodiště a boží hrob. Stěny hladké, okna orámována chambranami maltovými, vchody pískovcem, římsa silně profilována, kryt valbový, taškový; věž kryta bání plechovou. Sanktus nad lodí. Presbytář opřen na východě dvěma opěráky se dvěma ústupky; po stranách přízemní přístavky. Na jižní i severní straně lodi přístavky v půdoryse polokruhové, s nikami, kryté prejzy. Na západě hlavní vchod s rámem pískovcovým a nástavcem, s římsou, nad kterouž na východě vztýčen štít trojúhelníkový.

Uvnitř. Presbytář čtyřboký, sklenutý plackou na pilastrech v koutech postavených. Dvě okna segmentová, dva vchody pod nimi: do sakristie a kaple. Oblouk triumfální polokruhový, s římsou v náběhu. Loď sklenuta valené s lunetami, o dvou polích; mezi okny a v rozích silně vystouplé polopilíře s římsovou hlavicí. Dva páry oken, podobných v kněžišti Vchod na západní straně, kde sklenuté přízemí věže činí předsíňku. Kruchta otevřena vzadu do věže obloukem, dřevěná, na dvou sloupích, elipsovitá, silně vyložená. Pod i nad kruchtou otvírají se tři oblouky v prostředním umístěny varhany.

Hlavní oltář. Čtyři oblé sloupy s korintskými hlavicemi nesou kládí s volutami a klečící anděle s vysokým nástavcem, v němž obraz korunování Panny Marie, bezcenný. Hlavní obraz sv. Mikuláše, velmi pěkný, zachovaný —

z let 1730tých. (Obr. 343.) Po stranách tabernakula šest svícnů cínových^ jichž noha jest barokně zprohybána, stvol prstencovitý. Nejbližší taber-naklu, 0-50 m vysoké, s nápisem : ZADUSSI ZERCZISKEMU 1676; na druhém páru 0'48 m vysokém totéž; na třetím levém, 0'46m vysokém: NÁKLADEM ZADUSSI SEMCZICSKEHO; (na třetím) v právo v oválovém zarámování' NAKLA|DEM GI|RZIKA HA|NUSSE RY|CHTAR-ZE PECZjICSKEHO. Po stranách nad východy za oltář sochy sv. Václava a sv. Víta v životní velikosti.

(Šf:

híS

■—* Ai

v;'"⁻

i;

-U>_*

..

lÉÉfci

Obr. 343. Žerčice. Kostel sv. Mikuláše. Hlavní oltář a kazatelna.

Postranní oltáře. 1. Sloupový, běžný barok z pol. 18. věku s obrazem sv. Jana Nepomuckého, přemalovaným (viz nahoře), v nástavci obraz Matky Boží staroboleslavské. — 2. a 3. oltář stejné nástěnné plochy, svrchu zdobené lambrekinem, s obrazy: Seslání Ducha svátého a Panny Marie (hový), z konce 18. století.

Kazatelna rokoková, slušná v rozvrhu, třeba střízlivém, se soškou Pána Ježíše.

Barokní krucifix dřevěný.

Obrazy na stěnách v lodi: 1. sv. Jana Nepomuckého, 2. sv. Aloisia, oba v oválových rámech s korunou a dole s draperií, z 18. stol.; 3. sv. Ignáce z Loyoly a 4. sv. Františka Xavera, oba (3, i 4.) z Jesuitského kostela v Jičíně. Oba v kněžském rouše a s otevřenými knihami, v nichž se čte: CONSTITVTIONES SOCIÉTAT1S IESV — AD MAIOREM DEI GLORIAM a DOMINI NOSTRI JESV CHRISTI EVANGELIVM.

Monstrance měděná, pozlacená, 0'53 m vysoká, obyčejné výpravy, posázená nepravými drahokamy. Ze 17. stol.

Křtitelnice cínová: kotel na třech nohách, jež vybíhají dole v tlapy zvířecí, držící koule, nahoře v hlavy vousatého muže. Na plášti kotle masky lví plastické, držící v tlamě kruh, a počátek nápisu v rámci. Počátek 17. stol. Na víku tři hlavy andílčí.

Zvony. 1. Větší, byl třikráte přelit: 1. 1670, zajisté od zvonaře Pricqueye v Klatovech a v Ml. Boleslavi, 1. 1755 od zvonaře pražského a 1. 1829 v nynější podobě. Výšky má 0'59 m, průměr 0’82 m. Pod korunou ovinut jest věncem vinné révy, na plášti relief sv. Mikuláše. Na dolním okraji nápis:

Ex proventibus Ecclesiae Zercicensis.

Fusa Fui Präge Anno 1829 a Carolo Bellmann Sub patronátu Celsissimi Principis Caroli Anselmi De Thurn et Taxis.

2.    Výška 058 průměr 0 74 m. Kolem horního okraje nápis PER STANISLAVM £ CLATOVINVM £ FVSA EST £ ANNO 1545.

Na plášti relief světce (sv. Josefa ř).

VALENTIN LISSIACK HAT MICH

3.    V sanktusu zvonek vys. 0 26 m, v průměru 0 33 m. Pod horním okrajem mezi silnými liniemi nápis:

GEGOSSEN IN PRAG 1740. Pod nápisem vlys komponovaný z andílků. Na plášti relief sv. Jana Nepomuckého.

Pečeť farní z 1. 1786: SIGILVM ECCLESIAE LOCALIS ZERCZIC : S : NICOLAI. Uprostřed obraz sv. Mikuláše.

V

Zitnoves.

U silnice na návsi stojí KAPLE novější, ve slohu gotickém vystavěná, s oltářem a obrazem sv. Anny, novějším (z 1. 1866). Na věži visí dva zvony: 1. větší s reliefy sv. Vojtěcha, Petra a Pavla a sv. Jana Nep., na čtvrté straně s nápisem pětiřádkovým: Na památku od války za ubytování vojska saského od 26. června 1866. věnováno na tento zvon slitý u Eduarda Paula v Č. Lípě.

2. Menší vys. 0‘26 šir. 033 m, nahoře pod korunkou otočen jest pásem rozvilinovým; na plášti vyobrazeni jsou (reliefy) sv. Petr a Pavel a sv. Vojtěch. Pod tímto pak na dolejším kraji: I. G:K: 1780.

SOCHA SV. VOJTĚCHA 3'20 m vys., pískovcová, z polovice

18. stol. Hranolový Stylobat s volutami po stranách, na přední jeho straně kamenný relief sv. Floriána. Nad ním římsa uprostřed prohnutá a v ní mušle. Zúžený, profilovaný podstavec a na něm socha světce, jenž drží v levici knihu a berlu (u nohou kyj), pravici k nebi má pozdviženou.

SOCHA SV. JANA NEPOMUCKÉHO. Na zděné podezdívce

KRAKÓW 1

podstavec hranolový. Na soklu sochy nápis: S: IOES: NEP: Pískovec Z druhé polovice 18. stol.

/.■

a'-;

\~s

Ff

SEZNAM MÍST.

Benátky Nové 296. Benátky Staré 372. Bezděčín 1.

Bezno 1.

Boleslav Mladá 185.

Bon Repos (Bonrepos) 17. Boží Voda 19.

Bratronice 1 .

Březno 19.

Brodce 32.

Bukovno 33.

Cetno Hoř. 35.

Čejky 36.

Čejtice 37.

Čejtičky 37.

Čihadlo 37.

Dalovice 37.

Debř 38.

Dobrovice 42.

Dolní Slivno 362.

Dolní Stakory 371.

Dražíce 65.

Horky nad Jizerou 69. Horky Velké 80.

Horní Cetno 35.

Horní Slivno 367.

Horní Stakory 369.

Hrádek 81.

Hrušov 81.

Husí Lhota 137.

Charvátce 83.

Chotětov 83.

Chudíř 92.

Jabkenice 92.

Jiřice 96.

Jizerní Vtelno 97.

Kbely 97.

Kojovice 97.

Kolomuty 97.

Kosmonosy 98.

Kosořice 118.

Kosátky 118.

Krnsko 127.

Krnsko Dolní (sv. Jiří pod Krnskem) 132.

Lhota Husí 137.

Lhota Malá 137.

Lhota Písková 137. Luštěnice 138.

Lysá nad Labem 144. Lysá Stará 372.

Malá Lhota 137.

Malkov 167.

Matrovice 168.

Mečeříž 168.

Michalovice 173.

Milovice 181.

Mladá 181.

Mladá Boleslav 185. Nemyslovice 294. Nepřevázka 294 Neuberk 294 Niměřice 295.

Nová Telib 295.

Nové Benátky 296.

Nový Stránov 318. Oujezdec 329.

Pečíce 330.

Pětikozlí 330.

Písková Lhota 137.

Plazy 331.

Předměřice 333.

Rácov 337.

Řehníce 343.

Rejšice 337.

Řepov 343.

Rokytovec 344. Rožatov 344.

Sej cín 346.

Semčice 358.

Slivínko 362.

Slivno Dolní 362.

Slivno Horní 367. Smilovice 368.

Sovinky 368.

Stakory Dolní 371. Stakory Horní 369. Stará Lysá 372.

Staré Benátky 372. Stránov Nový 318. Stratov 373.

Strenice 374.

Střížovice 380.

Struhy 380.

Sukorady 383.

Telib Nová 295.

Tuřice 384.

Týnec 384.

Újezdec 329.

Úhelnice 386.

Valy 401.

Vinaříce 387.

Vinec 388.

Vodice 401.

Volenovice 401.

Vrutice Kropáčova 401. Všelisy 402.

Vtelno Jizerní 97. Zalužany 402.

Zámostí 132.

Zdétín 403.

Žerčice 409.

Žitnoves 412.

SEZNAM UMĚLCŮV A ŘEMESLNÍKŮ.

Abraham, malíř 1. 1576, 43.

Aliprandi Jan, stavitel a sochař 1711, 98, 101, 105.

Angermüller Christophor, zvonař 1710, 136. Arnold Adalbert, zvonař 1635, 342. Arnošt, malíř 1599, 43.

Barbieri František, malíř pražský 1735—41, 44, 140, 339, 348, 410.

Magister Bartholomeus, zvonař v Novém městě Pražském 1503—32, 41, 75, 136, 373.

Bayer Pavel Ignác, stavitel 1723, 267.

383.

Beisch Josef, malíř 1745, 131.

Bellman Karel, dvorní zvonař v Praze 1816-62, 75, 90, 137, 222,329,373,383, 412.

Bellmannova Anna, dcera, zvonařka 1866, 126, 173.

Bergler Josef, ředitel malířské akademie 1808, 363, 365.

Beringer Georgius Sam., impressor 1700, 115.

Bis Wanger Bernard, hodinář 1706, 308. Böhm Jan, plechař v Král. Hradci 1779, 254. Bossi Frant., stavitel v Mladé Boleslavi 1736 — 39, 331.

Brandl Petr, malíř 1719, 17, 152, 153,162* 310, 363, 365.

Braun Matyáš, sochař 1725, 17, 70, 147, 165. Bubák Jos., malíř v Bělé 1750, 6.

Bubák, malíř v Ml. Boleslavi 1835, 70. Buškové bratří, sochaři 1898—1904, 332, 334, 340.

Carrati Francesco, stavitel 1673, 105. Canta Jan, zvonař 1502, 95.

Delavos, hodinář 1717—79, 254, 260. Diepolt Arnošt, zvonař pražský 1891, 136,

Diepolt Josef, zvonař pražský 1875—95, 90, 343, 379.

Dietrich Jan Jiří, zvonař v Novém městě Pražském 1745, 106, 115.

Drozd Blažej, kotlář 1766, 348.

Dvorský Jiří, varhanář pražský 1725, 90. Magister Egidius, cantarista Novae civitatis Pragensis 1477—98, 305, 313, 407 Ferrari Georg, stavitel 192.

Fišer Krist., zedník 1709, 98.

Franc Šimon, tesař 1739, 33.

Friebel, malíř 324.

Gerlický, kameník 739, 1331.

Gillych Jan, palír v Loučeni 1755, 359. Golda Jan, zedník 1779, 254.

Gottstein, varhanář v Semilech 1816, 410. Hager, malíř 1764, 7.

Häger, stavitel 1750, 6.

Hebek J., stavitel 1740, 147.

Hejna Jan, zedník 1764, 331.

Heliích, malíř 133, 364, 375.

Hendl Josef, tesař 1838, 44.

Hilliger Martin, zvonař 1612, 90.

Hložek Šťastný, zámečník 1755, 359. Höger Mat., impressor 1713, 171.

Hořejší Fr., truhlář 1790, 410.

Hýbel, malíř 1720, 192.

Hyttych Václav, zvonař(=i Václav, zvonař) 1629—31, 143, 189.

Jarník Jiří, pozlacovač 1750, 331.

Javůrek Karel, malíř 1867, 348.

Jedlička Jan, sochař 1769, 136.

Jelínek Jos., sochař kosmonoský 1736—44, 105, 106, 339, 410.

Jungmann, inženýr 1787, 339.

Kampe Josef, malíř pražský 1822, 193. Kaňka Fr. Max, stavitel 1730—35,385, 410. Kantor Jan, illuminator Starého města Pražského 1572, 277.

Mistr Klaudyanus Mik., »presař« 1518, 189. Knauff Vil., impressor 1690, 171, 367, 382. Kniel J., tesař 1740, 147.

Kneipp Gerbert, malíř 1783, 329.

König, malíř 1832, 295.

Košatecký Ant., malíř 1820, 22. K. Alois 354. Král Jiří, tesař 1710, 22.

Kreger-Kargus, malíř 1611, 44, 347. Kryšpín Jan, malíř 182.

Kühner Jan Jiří, zvonař pražský 1756--81, 6, 11,12, 36, 37, 75,79, 97,98, 212-217, 294, 306, 330, 368, 371, 373, 380, 402. Kühner Jan Václ., zvonař 1795—1801, 96, 384, 387.

Kühnerin Anna, zvonařka 1804—8, 156, 184, 366.

Kupecký Jan, malíř 18. stol., 279.

Kylian, malíř 1576, 43.

Kyllich Jan, polír 1755, 44.

Laujen Alex. Krist., malíř 1611, 44, 347 Lexa Josef, malíř 1822, 193.

Leubner Filip, malíř v Liberci 1777, 233. Ligossy Jacob, malíř 18. st., 78.

Levý, sochař 1832, 295.

Lichtenreiter Frant., malíř 1744, 105. Lissiack Valentin, zvonař 1740 — 48, 37, 97, 412.

Maišaider Fr., malíř 1868, 7.

Malý Václav, kovář 1755, 359.

Matěj, truhlář 1757, 293.

Mauerman Hugo, sochař 1883, 293. Mělnický Jakub, zvonař v Ml. Boleslavi 1588—98, 30, 189, 361.

Michel erzgreber, zvonař v Ml. Boleslavi 1604, 377, 378.

Monš Jan Cajetan, malíř 1725, 70.

Mráz Josef, stavitel 319, 390 Nichta Karel, zedník 1739, 331.

Obermayer Josef, zlatník 1796, 339,

Ondřej, zvonař (— Vondřej, zvonař) 1574, 189.

Oustský Vaněk, impressor 1547, 189. Pachta Fr. Jos., hrabě 1750, 6.

Paner Jindřich, řezbář 1867, 348.

Paniček Venecek, konvář 1468, 204. Parnek Václav, štafíř 1764, 44.

Paul Ed., zvonař v Č. Lípě 1849—66, 244, 361, 412.

Pečenka Ad., inženýr 1886, 390.

Pér Jan, truhlář 1867, 348.

Petr, zvonař z Hradce 1546, 29, 335.

Petr, zvonař z Ml. Boleslavě 1552—82, 41, 180, 184, 189, 336, 356, 370, 386, 401. Pfanner, stavitel 1779, 254, 269.

Pischel Michal, malíř 1745, 106.

Prée Fr. Ign., architekt pražský 1730 — 55, 44, 339, 348, 359, 410.

Pricquey Jan, zvonař mladoboleslavský 1658-94, 30, 35, 58, 83, 90, 91, 118, 156, 189, 190, 222, 358, 382, 409, 412. Pricquey Mik. (Nikolao), zvonař mladoboleslavský 1705—49, 58, 156, 230, 245, 306, 332, 366, 367, 386, 409.

Proft, tesař 1784, 348.

Prokop Jiří, zedník 1710, 22.

Pulda Jan, tesař 1817, 22.

Pulzner, sklenář 1739, 331.

R . . . Hans, malíř 16. stol., 124.

Richter Jan, malíř 1670, 130.

Rossi Mik., stavitel mladoboleslavský 1702-1725, 70, 192, 196, 267.

Rúta Josef, malíř 1757, 331.

Sadař Jan, malíř 1736, 348.

Sameš, zedník 1826, 1858, 348, 381. Sandrart, rytec 1666, 185.

Sedláček, tesař 1826, 381.

Scherb Christ., zvonař 1602, 60.

Scheywel, malíř 183.

Schönfeld Fridr. Michal, zvonař 1691, 329. Schonke Adam, zvonař 1815, 379.

Schulz, pokrývač 1835, 70.

Schulz Josef, prof., dvorní rada 1894, 319.

Schütz Jan, truhlář 1757, 351.

Sovenský Jiřík, stavitel 1730—36, 339, 347, 410.

Spiegel Jos., Ant., varhanář pražský 1747-50, 10, 348.

Mgster Stanislaus, civis Pragensis, zvonař 1545-50, 306, 336.

Stanislav, klatovský zvonař 1545, 412. Stašek, kameník 1500, 80.

Strouhal Fr., kameník 1739, 331.

Ševčík Šimon, stavitel 1739, 331.

Škréta Karel, malíř 164.

Špic, zvonař pražský 1546, 143.

Šturm Jindřich, »pressař« 1532, 189.

Štulc Ant., tesař 1725, 70.

Štyrsa Jiřík, presař 1523, 189.

Mistr Tomáš, zvonař v Litoměřicích 1521 180.

Turek Alois, architekt 348, 367.

Uhl Jos., hodinář 1763, 6.

Umut Jan, sochař 1699, 141.

Waigert Jan Krist., štafíř 1757, 331. Václav, zvonař (— Hyttych) 1585—1629, 30, 57, 95, 96, 172, 173, 335.

Weise, malíř 1861, 183.

Willenberg Jan, kreslíř 1602, 189.

Víšek Josef, kameník 1894, 319. Vodňanský Jan, malíř 1736, 347.

Volfrám Joachim 1797, 29.

Vomáčka, zedník 1845, 44.

Vondřej, zvonař pražský v Ml. Boleslavi 1581 — 84, 135, 358.

Vysekal Jan, malíř 340.

Vyšohlíd Prokop, sochař 1736—55, 105, 339, 348, 359, 410.

Zeibrdlich Frant, malíř 1779, 254.

Zmilelý Janíček, illuminator XV. stol., 277. Zobl, stavitel 1798, 339.

Žák Jan, malíř 106.

Žák Petr (= zvonař Petr) 189.

Žatecký Mikuláš, malíř 1625, 307.

OPRAVY A DOPLŇKY.

Na straně 207. při křtitelnici má státi: víko dřevěné s nátěrem boleslavského

pískovce.

Na straně 339. má státi Alois Prée — jinde všude Frant. Ignác Prée. »    »    367. řádek 2. zdola má státi: MDCXC.

»    »    390. řádek 5. shora má státi: zvenčí 875 m dlouhé, 8*40 m široké

a kněžiště 4'50 m. dlouhého a 6 m širokého, s nímž činí celá délka stavby zvenčí 13 25 m. Na straně 390. řádek 7. zdola má státi: schodiště, 172 m\

i

/

«

f

í

1

J

/

-

-p

(■

t

/

)

■

-

X

\v

A

Vs

>

'

>

3

/

' v

X'

/ ’ •

\

v

■ v -

í

/

W-.

s

I

X* ¹

'

' ■ ■ •

■ s

/

/

/■

i

\

£

/

s

>

\

lí

'/

s.

/

/

\

K **

j

i

i

/

v

í

Ú:

;

• x • -    ■- : X. - v .    -

\ '

V

/

L/

(

N

/

v

/ *•

/•

¹

i

7

'A

\

f

X

i

\

)

K

..

X

:

'

v

f

T*Jn

WYDZIALY FOLITECHNICZNC KRAKÓW

/

A

Bibliotéka Politechniki Kr.ikowskioj

I

1»

111-307292

KV'

' - .

í

L i

Kdn., Czapskich 4 — 678. 1. XII. 52. 10.000

řvi

ti

* ää

*

s|.

E

I \ M

ti

í 1

.

(2 '

f .jry

K&J

r>i

m

w\

;

BibíiořeK

'’PolilechmkiKrako