%

*

\

>

y

■

*

y

•>

v

'

\

/

A

\

i

0

' /

-v

■v>

\

v-"

*

«#

X

\

z

Bibliotéka Politechníki Krakowskie|

100000301128

<

'7f\;

✓

v

•%

■

A

*>S

'<ď

. v

i

/ ■

'*

- f,:

- .

Y.

h i

> .

.

>

\

/

v*

/

■■_

>

7

/

*

/

>*

'

V.

«

y

x

. ' Vi

'Sr*^

\

7

- \

\

■ ř •

Yv:'

i-mm

/

\ -■

*>.

Soupis

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH

v království Českém

OD PRAVĚKU DO POČÁTKU XIX. STOLETÍ.

VYDÁVÁ

ARCHAEOLOGICKÁ KOMMISSE

PŘI ČESKÉ AKADEMII CÍSAŘE FRANTIŠKA JOSEFA PRO VĚDY, SLOVESNOST A UMĚNÍ

ŘÍZENÍM SVÉHO PŘEDSEDY

JOSEFA HLÁVKY.

XVII.

POLITICKY OKRES DOMAŽLICKY.

NAPSALI

FERDINAND VANĚK A DR. KAREL HOSTAŠ.

V PRAZE 1502.

Výňatek z proslovu

k Soupisu památek historických a uměleckých

v království Českém.

Království Českému pro polohu a přirozené bohatství jeho připadla v dějinách střední Evropy od pravěku vynikající úloha po stránce nejen politické ale i kulturní. Již od časů prvého osídlení nalézáme v Čechách stopy zámožnosti a vkusu, stopy cizích vlivů, které přes přirozené ohraničení země přece tam vnikaly a pak přečasto samostatně se vytvářely. Nebylo motivu v politickém, duševním a uměleckém životě střední Evropy, který by nebyl nalezl v Čechách ozvěny neb i samostatného rozvoje, a jako letopisy hlásají obšírné doby slávy a úpadku politického i duševního, tak i památky umění na všech stranách země živě svědčí o kulturním rozvoji tohoto království i občasném jeho poklesnutí.

Dějiny politické i literní od doby Kosmovy měly své pěstitele i čtenáře; než i to, co umělou rukou, domácí či cizí, bylo vytvořeno, nezůstalo bez povšimnutí. Teprve naší době náleží však zásluha, že soustavněji bádala v oboru historicko-uměleckém ; zejména sluší tu věnovati vzpomínku He-brovi, který se svými soudruhy soustavně popsal stavitelské památky historické, dále Mikovcovi a Zapoví, kteří pozornost obrátili na památky umělecké, konečně Wocelovi, který se prohloubil v minulost předhistorickou. R. 1854 založen při Museu království Českého Archaeologický Sbor, později i časopis »Method« staly se orgánem pro historii umění výtvarného v Čechách.

Když pak zahájila svou činnost Česká Akademie pro védy, slovesnost a umění, zřízena při ní na základě § 2. lit. e) stanov, pak §§ 18. a 50. jednacího řádu Archaeologická kommisse k vědeckému zkoumání v oboru památek uměleckých, historických, písemných i slovesných, jakož i k ochraně těchto památek. Tím založena organisace aktivní s určitým účelem, probádati království České v příčině památek umění výtvarného, stanovití, které památky stavitelské, sochařské, malířské, zlatnické, konvářské a j. dotud se

Soupis

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH

V KRÁLOVSTVÍ ČESKÉM

OD PRAVĚKU DO POČÁTKU XIX. STOLETÍ.

VYDÁVÁ

ARCHAEOLOGICKÁ KOMMISSE

PŘI ČESKÉ AKADEMII CÍSAŘE FRANTIŠKA JOSEFA PRO VĚDY, SLOVESNOST A UMĚNÍ

ŘÍZENÍM SVÉHO PŘEDSEDY

JOSEFA HLÁVKY.

XVII.

POLITICKY OKRES DOMAŽLICKY.

NAPSALI

FERDINAND VANĚK A DR. KAREL HOSTAŠ.

V PRAZE 1902.

Soupis

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH

V POLITICKÉM OKRESU

DOMAŽLICKÉM.

NAPSALI

FERDINAND VANĚK a Dr. KAREL HOSTAŠ.

(SE 121 VYOBRAZENÍMI A MAPKOU.)

V PRAZE 1902.

0m%

I KRAKÓW 1

IlUXjOb

TISKEM ALOISA WIESNERA V PRAZE, KNIHTISKAŘE ČESKÉ AKADEMIE CÍSAŘE FRANTIŠKA JOSEFA PRO VĚDY, SLOVESNOST A UMĚNÍ.

Akc. Nr,

ytc-yz

PŘEDMLUVA.

Chodska a předního jeho sídla, staroslavných Domažlic ode dávna, v poslední době pak obzvláště pilně si bylo všímáno. Byla to jednak exponovaná poloha kraje, ještě více pak svérázná povaha lidu Chodského, která vzbuzovala zájem všeobecný. Soupisem okresu Domažlického má býti i po stránce kulturně-historické podán příspěvek k znalosti kraje toho. Byť nemnoho bylo, co vyneseno tuto zajímavého na světlo, přec i to bude příspěvkem k všeobecným dějinám umění v Čechách. Širší veřejnosti poněkud známější byly pouze nálezy předhistorické, zejména zajímavé a cenné nálezy v mohylách u Milavče a Chrastavic, vedle toho zbytky hradů a tvrzí, popsaných v díle Hebrově a Sedláčkově, Domažlice s okolím, jež zvláště našly v prof. Štrerovi kritického badatele a pověstný Brůdek. Taktéž učiněn byl počátek místopisu plebanií, prozkoumáním archivů farních P. Fr. Langem, t. č. farářem v Dol. Rejštejně a výsledky uveřejněny v Methodu.

Těmito dosud vydanými popisy byla práce naše ve mnohém ohledu usnadněna. Neméně důležitou pomůckou byly nám, zejména pro soupis památek města Domažlic, obšírné zápisky zvěčnělého děkana P. K. Hájka

Jako při pracích předcházejících, tak i při tomto soupisu vidíme toho potřebu několika slovy dotknouti se těch věcí, které obzvláště naši pozornost upoutaly.

Průsmyk domažlický otvíral již v dobách pradávných cestu do země a byl přirozenou silnicí, po které se ubírala do vnitra výbojná, obchodní i kulturní moc. Pro to svědčí nálezy z doby předhistorické, vyskytující se zde měrou daleko hojnější, než v sousedním kraji, neméně i pozdější zprávy historické, z nichž zvláště událost boje u Vogastisburku úporně o místo děje ve zdejší krajině se hlásí. I pozdější, určitě již zde připomínané vpády vojsk nepřátelských poukazují k důležitosti místa. Z té příčiny snaha veškerého obyvatelstva kraje v dřívějších dobách směřovala a nesla se více k obraně místa a země než k rozvoji v oboru kulturním a proto také po stránce umělecké nevynikl kraj zdejší nad sousední Horšovo-Týnský, Plzeňský neb Klatovský. Vyskytují se sice v jednotlivých odborech díla pozoruhodná, avšak nezdají se býti původu místního. Tak v architektuře jediný kostel z doby románské v Srbicích ohlašuje se jako dílo vzniklé pod vlivem kláštera Doxanského a nečetné památky doby gotické jsou tak podřízeného významu, že k zvláštní úvaze podnětu nezavdávají. Totéž platí i o stavitelských památkách z dob pozdějších.

V oboru plastiky zachovalo se několik cenných řezeb z XV. a XVI. stol., v sošnictví XVIII. stol. nalezl pražský sochař Fr. Ringelhahn ve městě a okolí hojného zaměstnání, tak že trvale se zde usadil. Za to marně ohlížíme se po význačnějších památkách středověkého malířství, ba ani z oboru textilního, v Domažlicku krojem lidu tak vydatně podporovaného, nepodařilo se ani mezi paramenty kostelními, ani v domácnostech měšťanských pozoruhodných památek nalézti.

Památky umění zvonařského pocházejí většinou z dílen plzeňských Pernerů a Seitzů a klatovského Jana Pricqueye, mezi staršími potkáváme se opět několikráte s mistrem Jiljím z Plzně, pak s oběma klatovskými konváři Danielem a Martinem Jindrou; též bavorští zvonaři se ohlašují, ale jen na dvou místech. Seznamujeme se však také se jmény nových mistrů domácích, v historii zvonařství dosud nejmenovaných; jsou to: Matěj zvonař v městě Plzni (1601), pak Blažej Kaplánek, konvář v Domažlicích, čímž i toto město vstupuje do řady měst, v nichž ušlechtilé řemeslo zvonařské bylo pěstováno, konečně Jan Butovský, upomínající mimoděk na mistra, který pod jmenem Jan konvář, mezi 1. 1504 a 1524 slil několik zvonů do okolí klatovského a bezpochyby v městě tom i svou dílnu měl.

Sluší dodati, že v kraji též průmysl keramický zapustil kořeny; od dávných již časů vyrábí se hliněné zboží v Kolovči, od XVIII. stol. pak v Klenči a okolí bílé zboží kameninové. Kdežto však zboží kolovečské, potřebám obecného lidu sloužící, ostalo věrno prostonárodnímu tvaru a dekoru a podnes se udrželo, výroba bílé kameniny, nemohouc soutěžiti s moderními a lacinějšími toho druhu výrobky velkých továren, téměř již na dobro zanikla.

Ve příčině výpravy díla podotýkáme, že rysy, kresby a mnohé fotografie k reprodukci obstaral opět spoluspisovatel Ferd. Vaněk, převážnou pak většinu fotografických snímků dodal J. Tauber, fotograf v Domažlicích.

Práci naší, zejména oné, jež týká se Domažlic města, dostalo se od slavného starostenství města nemalé podpory morální i hmotné, neméně pak velebné duchovenstvo při každé příležitosti laskavě podporovalo naše snahy a potřebná vysvětlení s nevšední ochotou podávalo. Budiž za to všem, zvláště ale panu Petru Hanovi, purkmistru král. města Domažlic, veledůst. pánům vikářům Lambertu Ludvíkovi v Mrákově a Jindřichu Kostlivému v Dlažově, panu Eduardu Běhálkovi, řediteli panství Chuděni-ckého a panu Max. Duffkovi, městskému radnímu v Domažlicích, který nejednu obtížnou cestu s námi po kraji konal a vždy radou i skutkem nám byl nápomocen, dále panu staveb, radovi Vrat. Pasovskému v Praze a městskému staviteli p. A. Procházkovi v Domažlicích za propůjčení některých staveb, plánů k reprodukci, konečně správě městského musea Domažlicích, srdečný náš dík.

V Klatovech, dne 9. prosince 1901.

Spisovatelé.

Obr. 1. Průsmyk Všerubský.

Svatá Anna (Tannaberg).

Boteaus dem Bohm er wa 1 de 1865 č. 10 a 11: Die Wallfahrtskirche St. Anna im Bóhmerwalde. — Trajer J., Histor. stát. Beschreibung der Diocese Budweis 852. — Randa Hipp., Milostná matka svátá Anna, 7, Denkwúrdigkeiten aus dem westl. Bóhmerwalde, Chodové a jich osudy, 144. — Posel od Čerchova XXII. č. 46.

Farní a poutnický KOSTEL SV. ANNY na samotě, při něm opuštěné stavení farní a hostinec. Místo leží při průsmyku Všerubském na výšině proti kostelíku Brůdeckému.

Stavba nynějšího kostela započata r. 1712 na místě starší dřevěné kapličky, která tu od r. 1705 stála. Dílo pod vedením Vlacha Marka Ant-Gilmettiho, v Klatovech usedlého, dokončeno bylo r. 1717; poutnický dům při něm vystavěn 1723. Patronát převzal od obce Všerubské r. 1740 hrabě Stadion z Tannhausen. R. 1747 vystavěna fara a kostel od fary Všerubské separován.

Baroková stavba, tvořící v základě elipsu s hlavní osou směru od západu k východu, skládá se z vysoké eliptické rotundy, obklíčené kol do kola ambitovým ochozem, z něhož vybočuje k západu portikus, kdysi dvěma nevysokými věžemi oživený, z konce východního pak vystupuje věž, původně cibulovitou, nyní kopulovitou, osmihrannou bání krytá; před ní založena jest sakristie. Eliptická rotunda chrámová, vystupující nad pultové střechy ochozu do výše as 19 m, kryta jest nyní nízkou stanovou střechou,

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Domažlický.

vyzdviženou r. 1897 na místě kopulovité báně, zřízené po ohni r. 1865, jejíž tíha vážně ohrožovala klenbu i zdivo chrámové; i původní kryt nad rotundou byl nízký. Jak stavba, tak i veškerá architektonická členitost a dekorace stejně po obou stranách hlavní osy je upravena: vnější zdi oživují jednoduché pilastry a polokruhová okna, vysokou rotundu korunuje attika, na níž rozestavěny jsou barokové vázy a šest soch v nadživotní velikosti (Maria Immaculata, sv. Roch, Václav, archanděl Michal, Florian a Šebestián).

''•V'

A-

jSjip

10

Ctm10 0

Obr. 2. Půdorys kostela sv. Anny u Všerub.

Do chrámu vedou dva vchody: boční na straně jižní s jednoduchým tesaným pažením a vodorovnou římsou a portál hlavní v západním průčelí, bohatěji vypravený rámovím, architravem a obloukovou římsou, nad ním oválové okénko; čtverhranná okna po stranách založena byla k osvětlení schodišť v obou bočních věžích, kterými vystupovalo se z podstřeší ambito-vého na empory, otvírající se do síně chrámové.

Věž ve východním konci, čtverhranná, převyšuje vlastní chrám o jedno patro; dekorativní článkování převádí se na ni z vysoké síně chrámové, s kterouž tvoří ucelenou, dobře zladěnou skupinu. (Obr. 3.)

Vnitřek. Hlavní vchod v západním průčelí vede do čtvercové, křížem sklenuté předsíně, ze které na obou stranách otvírají se dvéře na schodiště k emporám. Eliptickým obloukem vstoupí se do okružního am-

Kj

i-

1:

lil

íw' *

jpTTl

jSnoH

* ■ m

ni 1

V -V A

Obr. 3. Sv. Anna u Všerub.

bitu ve způsobě chodby 4⁻60 široké, valené sklenuté a osvětlené desíti polokruhovými okny.

Rotunda chrámová (osy 19 m a 15’3 w) vykazuje disposici na šesti osách založenou. (Obr. 2.) Z ambitu otvírají se do ní eliptické oblouky, z nichž onen pod hudební emporou v rozpjetí 6 50 m je širší ostatních, protější (za oltářem) pod věží užší a polokruhový; nad nimi založeny jsou empory v podobě mírně vystupujících balkonů, nad obloukem západním mocně do rotundy vysedlá empora hudební. Po zdích pnou se sdružené pilastry s hlavicemi korinthskými, nesoucí architrav a římsu, bez přerušení kolem rotundy vedenou, nad níž zvedá se placková klenba, prostoupená šesti okenními výseky. Vnitřek osvětlen jest čtyřmi polokruhem zaklenutými okny ; dvě okna, v ose hlavní položená, jsou slepá.

Wl

W-

gro

arx

O-

wmJ%)

00

=D

L.

mim

15ttv

10

cWIO o

Obr. 4. Podélný řez kostela sv. Anny u Všerub. (Nad rotundou kopule před r. 1897.)

scéna s

a sv

Vnitřek vylíčen byl bohatě malbami na omítce, z nichž odkryty byly při poslední obnově r. 1897 některé části: v poli po levé straně hlavního oltáře výjev pokoření se Radislava sv. Václavu, vedlejší výjev nezřetelný; z chronogramu na pásu, podepřeném dvěma postavami andělů, zachovaly se jen velké zlacené litery, udávající letopočet 1727. Na protějším poli postavami mnichů, z nichž zřetelně vystupuje sv. Antonín z Paduy František z Assisi, na scéně druhé dvě postavy králův v brnění oděných a se zlacenými korunami. Na vedlejším pilastru postava sv. Joseía.

V poli následujícím skupina svátých pannen a mučednic (sv. Kateřina, Cecilie, Teresie) mezi anděly. Z obrazu pole protějšího spatřuje se jen postava sv. Jakuba v poutnickém šatu, pod obrazem chronogram (1725):

sanCte IaCobe Magne ChrIstI apoštole tV ChrIstIano

sVCCVre PopVLo.

I v ambitech místy zříti zbytky maleb nástěnných. Velké scénické obrazy v rotundě, pečlivě prováděné, v barvě účinné, v celku i podrobnostech na svou dobu poněkud archaisticky působící, jeví se jako kopie podobných maleb z počátku XVII. stol. Malby na klenutí r. 1897 zcela nově přemalovány.

Hlavní oltář: neorganická soustava tabernakula a vlnitého archi-travu, neseného dvěma šroubovými sloupy; nad tabernakulem bohatě řezaný rám s četnými hlavičkami andílků mezi rozvilinami, vše velmi dobře řezáno a ne bez účinku, obraz sv. Anny bezcenný; sochy na oltáři (sv. Christofor, Josef a dva andělé) tuhé, poněkud archaické postavy.

Oba vedlejší oltáříky jsou bezcenné.

Pod chrámem založena jest hrobka hrabat Stadionů z Tannhausen, nad níž zvedá se velký, (3'45 X 2'54 m) zděný sarkofág s hraběcími erby a nápisy uložených tu členů (Filip hrabě Stadion f 1839 a jeho manželka Kunigunda roz. hrab. z Kesselstattu, Edvard hrabě Stadion f 1884).

V podlaze žulové náhrobníky s nápisy:

1.

HIC REQVIESCIT RELIGIOSVS FRATER

MARTIN VS LORENZ TERTIARIVS

ORD • S • P • FRANCISCI QVI 36 ANNIS S • MATRI ANNJE IN MONTE TANNENBERG FIDELITER SERVIVIT ^ETATIS SVZE 69 AN obyt 14 AVG Anno 1747.

EN VI--ATOR

QV

EM

PRO

svc.

VIDA ORS PRO VNC • •

IN

DE

FO

MV

NERE

FU

MO

HIC

3.

4.

IVB1LATVS SACERD • • VENERABILIS D : IOA • VALERIANVS HEID •

39 ANN : IN KLENCZ CYR EMERITVS

6 ANN: PRIMVS MONTIS A • ADMINISTRÁTOR ^RTATIS SVJE 75 ANN D1EZ

LegItIMe Certans DeC

TRANSllT ANNO REQVIE

IN

Kalich

SCAT PÁCE *')

DOM

homen nonne viri

SVB DŮRO HOC MAR MORE TECTUS: QUI IACEAT FORSAN SCIRE VIATOR AUES ? NOMEN El PETRUS QUI MINCH COGNOMINE DICTUS VIR ZELOFERVENS: VIR PIETATE VIRENS QUI VIX ZETATIS ŠEPTEM ANNIS ATQUE TRI GINTA VIXIT CUI NUNC PAX SANCTA SIT ATQUE QUIES (Kalich.)

24 APL A 1769.

HIC

REQUIESCENS CLAMITO PRECESQUE SUPPLEX FLAGITO QUO VADAM NESCIO AD CZELUM CUPIO VALETE POSTHUMI BREVI SEQUEMINI HODIE MIHI CRAS TIBI

*) Jan Valer. Heidl, autor spisu »Opus miscellaneum*, ustanoven byl r. 1748 jako první farář k sv. Anně a zemřel tu r. 1754.

IOANNES LEOPOLDUS KELLNER

SCRIBA GAUTHENSIS EMERITUS

NATUS 28 APRIL1S ANO 1699 TUMULATUS EODEM DIE A 1751.

V ochozu malá žulová deska, značená: F HIBL, pod tím A 1776. Zvon ulit byl r. 1868 Annou, dcerou Karla Bellmanna v Praze. Dva tympany jsou znamenány: ICG 1729, LTG.

Kasule modrá, zlatohlavová, na ní vyšity sdružené erby Stadionů a Staufenbergů, z druhé polovice XVIII. stol.

Běhařov.

Sommer Joh. G., Das. Kónigreich Bóhmen VII. 93. — Sedláček Aug., Hrady a zámky IX. 153.

ii

■lili

Stávala zde tvrz, sídlo vladyk odtud se píšících, na jejímž místě povstal nynější zámeček. Na statku vystřídaly se četné rody, ale žádný z nich zboží dlouho neudržel. Nejdéle ještě seděla tu rodina Hubaciů z Kotnova (1751 — 1834).

Filiální KOSTEL SV. PROKOPA

ve XIV. a XV. stol. farní, na to filiální fary Loučímské.

"V

Obr. 5. Běhařov. Půdorys filiálního kostela sv. Prokopa.

Jednoduchá stavba z doby ranní gotiky, ve zdivu zachovaná (slohová výprava oken a dveří podlehla pozdějším proměnám), skládá se z obdélníkové lodi, čtvercového presbyteria a věže, k němu na severní straně přiléhající.

Presbyterium bylo po odbourání závěrové zdi v XVII. neb XVIII. stol. o nynější trojboký závěr zvětšeno. Mezi lodí a chorem štítová zeď; novější, nevysoký krov pokryt jest šindelem. V létech 1616 a 1777 kostel vyhořel, r. 1789 byl opravován.

Západní průčelí obdélníkové lodi s obyčejným vchodem a segmentovým oknem nad ním, vybíhá v hladký štít; každá z podélných stran prolomena dvěma polokruhovými, 2'40 m širokými okny, pod oknem předním obyčejné dvéře; v závěrových stranách nižšího a užšího choru dvě okna polokruhová. Věž, nevysoká, má ve dvou nižších patrech malá, úzká okénka, svrchní její část’, později (r. 1693) přistavěná a zdivá slabšího, prolomena většími, polokruhovými okny, šindelový kryt tvoří nízký jehlan.

Vnitřní prostora lodě 14'65 m dlouhé, 8'25 m široké má strop plochý, v západní její části dřevěná empora. Oblouk triumfální, tupě lomený, bez šikmý, vystupuje ve výši 2'30 m z podvalové římsy, při patě šikou vytvořen jest trnož. Prostora nižšího a užšího čtvercového choru o stranách 4'60 m dlouhých sklenuta do kříže, hranolová žebra, pětiboká, jsou bez konsolů; klenbové kápě stoupají k hladkému svorníku do výše 5'76 m. Chorový závěr zaklenut paprskovitě lunetami. Kobky podvěžní, do které otvírají se z presbyteria obyčejné dvéře, užívá se za sakristii; táž byla v době pozdější zvětšena, ku kterémuž účelu východní strana vybourána a zdivo věže zde obloukem podchyceno bylo.

Tři oltáře mají starší, zděné tumby, vrchní čásť nahražují nové, bezcenné malby na zdi. Na hlavním oltáři dřevěná socha sv. Prokopa, slabá práce baroková; ve vítězném oblouku soška sv. Petra, 45 cm vysoká, dobrá řezba baroková z počátku XVIII. stol.

V lodi čtyři obrazy olejové, 0 60 ?;z vysoké, 1'65 m široké, genrovité scény s velkým pozadím buď krajinovým neb architektonickým, vztahující se k historii řádu jesuitů koleje Pražské, na toto místo přinesené exjesuitou Jos. Chládkem v r. 1787.*)

1. V otevřené architektuře jesuita spisovatel, před ním frater, v rohu nápis: P. CORNELIUS BROGELMANUS j Imus COLEGII PRA GEN: MINISTER, | VIR SOLIDA VIRTUTE ANTIGUA | PROBITATE DOMI FORISQUE j CON-SPICUUS.

2.    Znázorňuje skutky milosrdenství, konané mnichy řádu jesuitského při velikém moru; scenerie s drobnými figurkami před zdmi městskými. Nápis zní: CONTAGIONE PRAGENSEM TRIPOLIM | PER VICES POPU-LANTE, SOCH CLEMEN j TINI ZEGRORUM CORPORIBUS, ANIMIS | QUE PROCURANDIS GNAVITER SE | IMPENDUNT.

3.    V otevřené krajině jesuitovi v nábožném zanícení klečícímu zjevuje se Kristus s křížem. Nápis: PATRIMONIU i SOCIETATIS | IESU | CRUX.

4.    V architektonickém interiéru s pozadím krajinovým flagelant před sochou Ukřižovaného. Nápis: P IOANNES FALK**) | DOMUS HUIUS IN SPIRITU PREFECTUS | EXIMIA ANIMOS AD DEUM CONDUCENDI | PE-RITIA, ET PERPETUO CORPORIS ČASTI j GANDI STUDIO NON VULGA-REM SAN | CTITATIS FAMAM CONSECUTUS.

Obrazy, již obsahem svým zajímavé, jsou i po stránce umělecké pozoruhodný dobrou svou fakturou.

V sakristii obraz Madonny (po kolena) s Ježíškem na klíně stojícím, plátno 0 94 m vys., 0'66 m šir., výborný barvou i kresbou, ač velmi poškozený. Z XVIII. stol.

Kalich, kupa stříbrná s barokovým dekorem (na prolamovaném plášti tři medaliony s monogramy IHS, IOS, MARIA) ze XVII. stol., noha měděná je nová.

*) P. Jos. Chládek poslán byl r. 1787 jako duchovní správce do Běhařova, kde měla fara býti obnovena, když ale po žádosti přifařených osadníků zřízeny byly lokalie v Dlažově a Počinovicích, odešel po krátkém pobytu v Běhařově do Březnice na tamní faru.

**) Falk Jan, jesuita spisovatel latino-český, nar. 1631, f 1707.

Dva dnové svícny, 0'38 m vysoké, na hladkých plochách trojbokých podstavců opis: DOROTA LIDMILA HANOWA, 1656.

Jiné dva cínové svícny s barokovými trojnohými podstavci, 0'42 m vys., jsou znamenány: WSKS 1663.

Tři páry mosazných svícnů soustruhovaných, vysokých 0 39 m, 0‘32 m a 0‘31 m, z nichž nejmenší jsou ze stol. XVI., druhé ze stol. XVII.

Zvony:

1.    Výška 0'35 m, průměr 0'42 w, s plaketami sv. Václava a Vavřince, znamenán je letopočtem 1829.

2.    Výška 0‘31 m, průměr 0‘40 m s obrazem sv. Filomeny, přelitý r. 1867.

3. Výška 0T6 m, prům. 0‘22 w, s dvojřádkovým opisem 8**P“ SANCTI PATRIS IGNATII SO • IE • pap- FVNDATORIS FVSA ANNO <#> 1713 ovroubeným vavřínovým torem, dvě plakety s hlavičkami andílků, poprsí světce a medalion Klatovského zvonaře Jana Pricqveye na plášti.

Malý zvonek oltářní v sakristii poznamenán jest letopočtem 1795.

Náhrobníky:

1.    V presbytáři, žulový, 1 35 m dlouhý, 0 75 m široký s erbem Hubáciův z Kotnova a nápisem ve spodní polovici:

HIC IACET SEPVLTVS FRATER CVM SORORE IOANNES ET (IOHA)NNA HVBATII A KOTTNOW A o D : MDCCXXXVII.

2.    Deska žulová, l⁻30 m dlouhá, 070 m široká s erbem na přič půleným, v hořejším poli panna s kladivem v pozdvižené pravici, v dolejším čtyři štrychy pokosem v levo tažené. Z opisu lze čisti jen :

. . . OBIIT JE TA 73 A, 1766.

(Jest to náhrobek Josefa Jáchyma Schmiedgrábnera z Lustenegu na Mileticích, zemřelého dne 8. listopadu 1766.)

3.    Vně kostela za presbytářem deska žulová nad hrobkou s nápisem:

EM • HUBAT1US RiT • •

V- KOTNOV GEBOH • •

16 AU • 1758

GESTORBEN 23 AUG 1828.

Zde též na vnější zdi presbyteria žulový náhrobek se znakem aliančním (v právo erb Hubatiův, v levo ruka s mečem, pod ní míšek), bez nápisů, z XIX. stol.

ZÁMEČEK, prostá budova jednopatrová, bez architektonické úpravy, s trojitou mansardou a cibulovitou věžičkou, v nynější podobě bez pochyby v XVIII. stol. upravená.

Brůdek (Furthl, Viertl).

P. H i p. R a n d a, Chodové a jich osudy, 20. — W e n z i g]?J-> Krejčí J., Der Bóhmerwald (s vyobr.). — Kostelíček sv. Václava na Brůdku. Spisek vydaný k 850leté památce založení r. 1890. — Duffek Max., Průvodce po Domažlicích a okolí. — Posel od Čerchova I., II., VII., XVIII., XIX. — Domažlické Listy XI., XIII. — Lehner F. J., Method XX., 13. — Pam. Arch. V., 325. VII., 229. — Nejstarší kniha pozemková (Fiirthler Grundbuch) od r. 1671. Archiv Všerubský (listina z r. 1672). Zápis v misálu kaple z poč. XIX. st.

Domažlické museum chová ve svých sbírkách železný meč křížový, který nalezen byl na Brůdku.

I r-

■V

?•

Obr. 6. Kaple sv. Václava na Brůdku.

Místo v průsmyku Kdyňsko-Všerubském, pamětihodné skvělým vítězstvím, jehož tu r. 1040 dobyl Břetislav I. nad německými vojsky císaře Jindřicha III.; k němu táhnou se četné popisy a pojednání historická, zakládající se vesměs na zprávách v starých letopisech, dle nichž boj udál se při samých hranicích zemských na říčce Koubě, tudíž v krajině zdejší.

KAPLE SV. VÁCLAVA, na paměť tohoto vítězství vévodou Břetislavem postavená (první zmínka o ní u Dalimila), jest totožná s kaplí, o které děje se několikrát zmínka v knihách konfirmačních pod jménem »capella sancti Wenceslai in Sdemil (Zdemil) prope Kdyna« a ku kteréž podací právo měli držitelé hradu Risenberka. Ve XIV. a XV. stol. uvádí se při ní zvláštní kaplanství. Ves Zdemily, ovšem již pustá, s kaplí bez kněžské správy, stála ještě na sklonku XVI. stol. Na jejím místě aneb v nejbližším její sousedství vznikla v prvé polovici XVII. stol. nová německá osada Brůdek. Když r. 1628 pro německé osady Všeruby, Hájek, Brůdek a Studánky vystavěn ve Všerubech nový kostel a 1650 fara při něm zřízena, stala se kaple sv. Václava filiálním kostelíčkem nové Všerubské

farnosti. Kaple byla tehda již asi valně spustlá, neboť r. 1669 povoleno obci Všerubské, aby vystavěla tu novou kapli sv. Václava, jež pak »nově zřízena a v řádnější formu uvedena*, byla r. 1671 vysvěcena. K této době hlásí se tudíž dnešní kaple sv. Václava; ráz stavby její, postrádající jakékoli charakteristické slohové podrobnosti, úplně shoduje se s některými památkami stavitelskými v okolí, zbudovanými na nekonstruktivním půdorysu prostých gotických kostelů vesnických (Všeruby, sv. Kateřina, Červ. Dřevo a j.), jichž vznik za prvou polovici XVII. stol. nesahá. Po dvou stoletích ujalo se zapomenuté a chatrné svatyňky několik okolních přátel historických památek, kteří ze sbírek a přispěním hrab. Bedř. Stadiona provedli náležitou její opravu (1878, 1890).

Stavba orientovaná skládá se z lodi ve světlosti 8 m dlouhé, 7’80 m široké, v obou čelech v jednoduché zděné štíty vybíhající a prolomené na každé straně dvěma obdélnými, jen do vnitř vyšpale-tovanými okny s barokovým obloukem. Dva vchody (jeden v západním průčelí a druhý pod prvním oknem strany jižní) mají nové kamenné ostění s barokovým nadpražím.

..... ~j

Presbyterium užší, s lodí bezmála stejně vysoké, má podélné strany poněkud sbíhavé a závěr trojboký; prolomeno jest třemi okny ve světlosti 0'75 m širokými, do vrcholu polokruhového zaklenutí 1'8Om vysokými s mírnými špaletami na obě strany; okno za oltářem je z věnčí k závěru zazděné.

Obr. 7. Brůdek. Půdorys kaple sv. Václava.

Tlouštka zdivá v lodi i presbyteriu jen 0’80 m.

Kryt šindelový, ze slemene nad lodí ční malá zvonička s makovicí.

Loď uvnitř kryta jest rovným stropem, dřevěná kruchta podepřena dvěma dřevěnými sloupci, triumfální oblouk polokruhový, bez trnože, hladce přepásaný v patě (malta), choř o stupeň zvýšený, sklenutý hladce křížem, v závěru kápěmi.

Vnitřní zařízení je nové. Ze starší doby zachovala se jen kazatelna pozdně renaissanční, nehrubě cenné práce; před obnovou byl na ní nápis (dnes nátěrem zabarvený): BŤESE ^anjEÍ í;af |tt (£fjr bES fjEÍltgEU ISDEttCE-slaus JMee ^aufjr Biirger, B)trí urtb (ÍDasígEÍiEC |tt l^sugEbEÍn madjEtt lasSEtt. jftrmo 1686. Na pěti bocích namalovány dosti slušně obrázky čtyř evangelistů a Spasitele světa s podpisy latinskými.

Na pršení kruchty olejové obrazy svátých Cyrilla a Methodéje, Zikmunda, Benedikta, Kosmy a Damiana (tyto dva zakryty jsou varhanami), Norberta, Bernarda, Ludmily a Josefa, obstojné výtvory z konce XVII. stol.

Bronzová lampa, běžného v okolí typu, ze XVII. stol., ještě do nedávná zde zavěšená, jest nyní ve sbírkách musea král. Českého.

Pár mosazných svícnů barokových, soustruhovaných, 44 cm vys., ze XVII. stol. (obr. 8.)

Kostelík byl před opravou chatrně vydlážděn osmihrannými dlažkami, nepolévanými, v nich vytlačena byla šestilistá růžice v kruhovém kotouči (obr. 9). Dlažky ty, když dána byla nová dlažba, více neupotře-beny a byly odstraněny. Několik jich uloženo v museích král. Českého a v Klatovech.

Tři oltáře barokové jsou bezcenné i nové obrazy na nich.

Na čelné zdi choru latinské nápisy (z doby poslední opravy) vztahují se k době založení a k opravám kostelíka.

Zvony:

1. Výška 0⁻28 w, průměr 0'34 m. Nahoře opis dvouřádkový:

HONORI SANCTI IOANNIS

BAPTISTA ET 1ŠWF-S BARBARA FVSA ANNO DOMINI

1777 ®

•••

iljjl

Jl

cr

Obr. 8. Brůdek. Bronzový svícen ze 17. stol.

Obr. 9. Brůdek. Dlaždice.

Na plášti obrázky sv. Jana Křt. a sv. Barbory. Práce lijecká ne

dokonalá.

2. Výška 0 24 m, průměr 029 m. Opis dvouřádkový:

CAPELL7E NEOFORENSIS SANCTI WENCESLAI MAR TIRIS PATRONI REGNI BOEMI7E REFVSA ego ANNO 1724

Na plášti plaketka sv. Václava, dvě hlavičky andílků a zvonařský štítek Jana Pncqveye, pod nápisem 4 festony. Práce pěkná.

V

Cerníkov.

Sedláček A., >Hrady< IX., 56. — Sommer J. G., 1. c 217. — Pam. kn. obecní

z r. 1836.

Druhdy statek s tvrzí, z níž na naše časy ničeho se nedochovalo.

V okolí stopy po dolování (trať »v šachtách*, »v jamách«), pak městiště zašlých vsí Babic a Sedlová (Sedov, Sedňov, »v seňovech*), jež spolu s Komošínem (pustá ves mezi Polení a Černíkovem) ve XIV. a XV. stol. jako zboží hradu Pušperka se uvádějí.

Dlažov.

Liber memorab. I. z r. 1787, II. z r. 1831. — Pam. kn. fary Loučímské.

Druhdy zvláštní statek s tvrzí, jejíž původní podoba při přestavbě nynějšího panského dvora vzala za své.

KOSTEL SV. ANTONÍNA. PAD. (farní), skrovná, bezslohová stavba, provedená v XVIII. stol. za majitele statku Karla Nigroniho z Risen-bachu přístavbou lodi k stávající kapli. R. 1787 zřízena při něm samostatná duchovní správa; před tím patřila osada farou do Loučími.

V západním průčelí nevysoká, jehlanem krytá věž, loď po každé straně dvěma širokými, polokruhem sklenutými okny prolomena, choř polygonální, s levé strany sakristie, s pravé předsíňka, nad oběma oratoř, v závěrové zdi polokruhové okno.

Vnitřek přístupný prostým vchodem spod kobky podvěžní, vykazuje obdélnou loď 10 m dl., 8'30 m šir., v koutech šikmými stěnami vyplněnou; týmž způsobem přeměněn i choř uvnitř v osmibokou prostoru; nad lodí i chorem plochý strop, oblouk triumfální polokruhový, jen 2'96 m široký.

Hlavní oltář, ze zrušeného kláštera Pivoňského sem přenesený, jednoduchá baroková stavba dobrých forem (z XVIII. stol.), na něm nový obraz sv. Antonína Pad. Postranní oltáře, vlastně jen tumby, mají nad jednoduchým tabernakulem bezcenné, nové obrazy: v levo Rodiny Páně, v právo sv. Anny.

Kazatelna, slušné barokní dílo XVIII. stol., má ve čtyřech polích, sloupky oddělených, polovypuklé řezby, představující sv. Otce. Dostala se sem ze zrušeného kostela sv. Volfganga u Chuděnic.

Zvony:

1.    Ulit byl r. 1884 Juránkei-K a Pernerem v Plzni.

2.    Výška 024 m, průměr 0 34 m, na plášti v medalionech obrázky sv. Josefa a P. Marie, opis kolem čepce: Hb IOS. PERNER GOS MÍCH IN PILSEN 1755.

^ S ANTONII S • BARBARA ORATE PRO NOBIS | ANNO 1698. Na boku plakety obou v nápisu jmenovaných světců a medalion zvonaře Štěpána Pricqveye v Klatovech.

3. Výška 0'20 m, průměr 0 28 m. Opis:

Dva barokní cínové svícny o trojbokých podstavcích běžné formy XVII. stol., 47 cm vysoké. První znamenán jest:

W- A C- D- S

druhý: ALT

S-

NICOL

1678.

Dmout

1703

(Ermout).

Sedláček Aug. 1. c. IX., 86.

Na skalnatém temeni vrchu, vypínajícího se nade vsí Havlovicemi, u lidu též »na Zámku* zvaném, spatřuje se okrouhlé hradiště průměru as 40 m, znatelné dle zbytků příkopu a válu, táhnoucího se od kamenného lomu směrem jihozápadním v délce 50 a severním as 20 kroků. Na strany ostatní je temeno vrchu srázné.

O minulosti hradu (soudě dle obmezenosti místa, snad jen pomezní strážnice) ani v listinách, ani v podání lidu žádných zpráv se nezachovalo.

Domažlice.

Schaller J., Topographie des Kónigr. Bdhmen XII. 68. — Sommer J. G. 1. c. VII. 121. — Trajer J. 1. c. 853, 1019. — Památky archaeol. a místop. II. 168, IV. 172, VIII. 263, XII. 463. — Met hod XXI. 82, XXII. 4. — Sedláček A., Hrady IX. 74, Místop. Slov. — Čechy I. 37. — Šumavan XXI. 12. — Randa H., Chodové a jich osudy. — Posel od Čerchová I. č. 1, 6, 10, 18, II. 7, VI. 14, VIII. 8, XII. 4, 19, XIII. 9, 18, XVII. 22, XIX. 30, 40, XXI. 36. — Domažlické Listy II. č. 32, VI. 43, VII. 8, 14, 28, XV. 26, XVI. 31, XVIII. 31. — Hájek K., Zápisy a paměti, akp. v musei Domažl. — Srna A., Místopis kr. m. Domažlic, rkp. tamtéž. — Eichler J., Dotazy k přepracování Schallerovy topografie z r. 1826 (rukopis v archivu musea

král. Českého).

V archaeolog. sbírkách musea král. Českého v oddělení kamenných mohyl jihočeských uloženy jsou některé bronzové předměty z doby předhistorické, zbraně i ozdoby (zlomek hrotu oštěpu, srp, zlomek jehlice, dva otevřené massivní náramky); jako naleziště označeny jsou Domažlice.

Starodávné sedliště, jež vzniklo u hranic zemských v době, kterou světlo pravdy historické jen skrovně osvětluje. Jméno Domažlice ozývá se teprve na sklonku 10. stol., vedle něho vyskytuje se i starší pojmenování Tuhošť (Tugosč, Taugst, Thust, Tusta).

Z trhové osady, která s hradem pomezním byla střediskem župy, vzniklo v 13. stol. hrazené město královské.

Sama poloha města u brány zemské, k jejíž hájení byl tu pevný hrad královský, sídlo král. purkrabství a úřadů krajských i strážci hranic Chodové, svědčí o důleži

tosti osady.

Třebas později (ve 14. stol.) Domažlicko stalo se částí kraje Plzeňského a město samo i hrad zhusta bývaly zastavovány, přece obec, užívajíc dobrodiní hojných výsad královských, zdárně se rozvíjela, takže v pohnuté době 15. stol. stála mezi předními městy pošumavskými v řadách bratrstva Táborského.

Když po pádu jeho utraquismus zavládl i v Domažlicích, zbytkové strany táborské přivinuli se k Jednotě bratrské, která zejmena v Chodsku měla horlivé vyznavače své (Mučedlníci Borští ze vsi Újezda 1503;.

Utraquismus v pol. 16. stol. podlehl lutherství.

V 16. stol. Domažlice — obec i měšťané, těšily se ze znamenitého blahobytu.

Od 17. stol. množily se útrapy, město trpělo protireformací, vpády a pleny nepřátelskými, co vojskem cizím i domácím ušetřeno, zničily hrozné požáry (1592, 1683, 1747, 1822). Tak obec pozbyla hojných někdy svých statků, měšťanstvo zchudlo, domy jeho zpustly a tím i starodávný ráz města proměnil se v neprospěch jeho.

■v

*•

O-

\r:m

M

nu

trii

um

3! i

Obr. 10. Domažlice.

Město položené v kotlině, kterou protéká neveliký potok Řubřina, má podobu nepravidelného obdélníka. Ohrazeno bylo již v 13. stol., jak vysvítá ze zakládací listiny kláštera Augustiniánů z roku 1288, ve kteréž klášteru tomu se vykazuje místo »mezi hradbami«. Rozvržení města na čtyři souměrné čtvrti s ulicemi pravoúhle se protínajícími, obzvláště pak prostranné náměstí zavřené dvěma řadami domů veskrz loubením opatřených, poukazují k 13. století jako době založení. Předměstí, ač stará, vyvíjela se pozdějším rozkvětem města, jsou to: Horní, Dolejší, Týnské a Bezděkovské, poslední číselně největší. Zvláštního významu nabývá okolí starého hřbitova »u Svatých*, na němž stával až do r. 1788 starobylý kostel sv. Jakuba. Dosud se zde spatřuje kostel Zvěstování P. Marii zasvěcený, jenž byl farním chrámem pro okolní osady Chodské a často se

* kx'.

připomíná již od 14. stol. Sousední, ostrohu podobné návrší, ústní podání pokládá za sídlo župního hradu Domažlického. Obě okolnosti zdají se

t <• Ba

JV

mM

4 r>ř« -a 1 "

J

mT

„ÍB

Obr. 11. Domažlice. Polohopisný plán z r. 1780.

■j:

ií

anUí

?/

a#« l

V;

7;

r.-i

r'*

•ti

.;-

#*

/-

/>

//

í*

C";. \V\\

í*

>v

i..

* \JÍ

••,- . /i'

nasvědčovati tomu, že původní sídlo osady Domažlické sluší hledati v těchto místech.

Pro nové, hrazené město zvolena výhodnější, vyšší poloha. Spůsob starého opevnění shodoval se v podstatě s opevněním jiných měst královských. Z ploch starých fortifikačních pozemků, dosud nezastavěných (naproti nové měšťanské škole pro hochy, v zahradě kláštera Augustiniánů), obzvláště pak z dobře zachovaných zbytků hradeb pod Chodským hradem a odtud až ku brance Bezděkovské lze učiniti si jasnou představu o rázu opevnění, jež záleželo z příkopu průměrem 13 m širokého, za nímž táhla se hradební zeď s polokruhovými baštami, vystupujícími do vnějšího příkopu a parkánu.

..... ^

vý

říT~

Ca

li

BTfr.ý;

'Í75

íí”

m* .

ĚgT*jji

l» ■ i

;«g

<*r>

r ií

.i

Obr. 12. Domažlice. Obraz města v pamětní knize kláštera Augustinův z konce 18. stol.

Do města vedly tři brány: Dolejší, Týnská a Hořejší, mimo ně se strany čtvrté (jižní) branka neb fortna. Vedle brány Hořejší zvedal se v nároží jihozápadním Chodský hrad na všecky strany uzavřený, dnes však s městem spojený. Brány Týnská a Hořejší byly zbořeny, první r. 1838, druhá r. 1841; byly nevysoké a každá ozdobená třemi vysedlými vížkami.

Dolejší brána (vnitřní) zachovala se ve spodní části v původní, ve svrchní části v přeměněné poněkud úpravě renaissanční (obr. 13.). Přední její branka, ve kteréž bydlel pověžný, odbourána byla r. 1843. Ze čtverhranného půdorysu 10X8^ stranové délky zvedá se zdivo v bocích prvého patra 280 m, v néjvyšším patře jen 090 m silné, na hranách kvádry osazené (pod omítkou) do výše čtyř pater. Nejvýš stanová, taškami krytá střecha, ze které ční sličná věžice s makovicí. S nejvyššího patra vystupují na lícních stranách uprostřed zděné renaissanční štítky

Soupis památek hist. a uměl. Poi. okres Domažlický.

HIS

III

Ml

ti

■SS

íll

Obr. 13. Domažlice. Dolejší brána.

5m

IP

w>.

wmmm.

Obr. 14. Domažlice. Půdorys Dolejší brány.

s hodinovými ciferníky. Okna v nejvyšším patře segmentová, v nižších patrech obdélníková, jsou bez tesaného ostění. Nad zevnějším vchodem na vápně malovaný erb města (novější obnovená úprava) s korunovaným Vladislavským W, letopočtem 1481 a nápisem: ^Domažlice pevná vlasti hráz, co jste někdy byly, buďte zas«. Průjezdy jsou hrotité, do města obrácený jest hladký, druhý na vnější straně rázně a účinně profilovaný (střední sloupec i s hlavicí pod patkovou římsou jest vytlučen) a drážkou

ÍJk

■Hll

\mmm\

i li

IN

Íp*

ří-

Obr. 15. Domažlice. Branka (fortna). Pohled vnější.

pro padací mříž opatřený. Podjezd sklenut jest hladce do kříže. Vstup na bránu po kamenných schůdkách s pravé strany pod podloubím. Uvnitř trámové stropy; z prvého patra byl výstup na hradební zeď.

Branka (nyní čp. 1), ku kteréž přichází se ze středu náměstí ulicí Branskou, tvoří jednopatrový, v základě čtvercový domek s polokruhovým, valené sklenutým průchodem. Vedle ní malá polokruhová dvířka s tesaným obložením vedou na parkán vnitřního příkopu.

Chodský hrad, spolu též důležitá část’ městského opevnění jako mohutná bašta v jihozápadním cípu města položená. Založen byl bezpochyby zároveň s opevněním města. Roku 1592 byv požárem zničen zůstával pustý a neobydlený, až jej r. 1726—1727 obec, vyměnivši jej před tím (roku 1676) od Maxmiliána z Lamingen za dva rybníky nad

městem a jiné pozemky, dala znovuzříditi a upraviti, takže v něm solnice, r. 1841 pak úřadovny magistrátu byly umístěny. Dosud zde mají své sídlo zeměpanské úřady.

Stavba jednopatrová tvoří v základě obdélník s otupeným nárožím vnějším, uzavírá v sobě úzký dvorek, kolem něhož táhne se v přízemí úzká chodba. Opravy setřely veškerý starožitný ráz a slohovost budovy, jedině stará hlásná věž v jihovýchodním rohu nese na sobě ráz původní. Táž až po ochoz pro hlásného okrouhlá má v prvním patře hrotitý vchod, pod ním táhne se kamenná římsa s jednoduchým vlnitým profilem; zdivo 2 m silné, v nejvyšším patře cihlové (obnovené), nahoře osmiboký ochoz,

./

& H,

* k -i

SllÍŠ

ÉS^S':1

fe .v- I

.....

v-

Obr. 16. Domažlice. Branka. Pohled z města.

nad ním zvedá se trojitá báň s loubením, vyzdvižená r. 1726 Ondřejem Iglhautem, tesařem z bavorského Brodu, nově mědí krytá. Uvnitř točité schodiště a hodinový stroj se čtyřmi ciferníky.

Domy měšťanské, vesměs kamenné, z větší části prozrazují dobu Vladislavovu, byť i vnější jich úprava, zejména pokud se týče štítů, říms a oken pozdními tvary baroku, copu a empiru byla nahražena. Starší domy jsou jednopatrové, na náměstí mají vesměs podloubí o dvou až třech arkádách, spočívající na oblých sloupech, z nichž některé sesíleny byly čtverhranou obezdívkou, na nich sedí patky tvarem podobné krychlovým hlavicím románským. Téměř všecky vyznačují se jednotnou disposicí vnitřku: v přízemí prostranný mazhaus (na náměstí klenutý, v ulicích trámový) v pozadí zahrazený, odtud po jedné straně schodiště, vedoucí do mezzaninu v zadní části budovy, kdež velká jizba (čeledník) a dále ku pokojům prvého

patra, které na náměstí položeny jsou nad podloubím; pod schodištěm vede z mazhausu ku dvorku klenutá chodba, ze které otvírají se dvéře do komor a sklepů.

Jednotlivě buďte uvedeny: na náměstí domy čp. 62, 64, 50, 133, 128 s hladkými gotickými portály a více méně zajímavými barokovými štíty, čp. 58 s profilovaným got. portálem, nová budova radnice, vystavěná r. 1891 na místě starého domu radního (původně solnice) a domu čp. 2; vedle dům čp. 51 s bohatě profilovaným got. portálem, náležel někdy

v.

5F

k3

§pv:.,

fcll

feífí

wP|

li

RrUfg sjywtrj

• wm

i&má

■t,

li

p

mm.

Obr. 17. Domažlice. Ulička branská.

českému emigrantu Mikuláši Rožemberskému, jemuž byl Ferdinandem II. konfiskován a obci k zbožným účelům darován; čp. 48 s profilovaným hrotitým portálem, na něm konsolky v podobě mask, nárožní dům čp. 43 se stopami rustiky, ve dvorku kamenný štítek s řeznickým odznakem, písmeny MH a letopočtem 1584; čp. 40 bývalá sladovna s dvěma barokovými štíty a polokruhovým vchodem s ubranými hranami; čp. 39 s barokovým průčelím a gotickým portálem profilovaným; čp. 37 s portálem stejně profilovaným, zde v průjezdě složen velký dubový poval z taneční síně laločnatě profilovaný, v jeho středu štít s vyřezanou domácí značkou (táž vyskytuje se též na žulovém náhrobníku starého hřbitova vně) a letopočtem 1535; čp. 147 u brány s jednoduchým renaissančním štítem; čp. 140 s pěkně profilovaným portálem, uvnitř povalový průjezd; čp. 135

*rf

&

f*

:.í

:íl

íK

,^T

41

MIL!

Kaág

mif‘ * /iři

_i,

Imí

íéJ

rsá

■Bi

-■

Obr. 18. Domažlice. Chodský hrad.

s profilovaným portálem, při něm stará got. vrátnice s kružbovým panelo-váním; čp. 123 s dvoukřídlým štítem barokovým a got. portálem, pod okny alegorie čtyř ročních dob v maltě provedené. Vedlejší dům čp. 122 patřil v 18. stol. Vilibaldu Manetínskému z Vlkanova. V ulici školní dům čp. 31 se stopami sgraffitované rustiky, v nárožním výklenku soška Ma-donny ze 16. stol.; v ulici Spálené rohový dům čp. 154 z nejstarších ve

IfcřSl

IL-

^ j-yr

■

C'

'! I i 1

—r~Z a s

111¹

T *

j !|j .J]B

& “nW I

v? *.'

.

Mí

= -^%Sí

[* >

H

--7³

: -

| S

1"

HT

’ * — — -• - ?'

.    .... tJK-V.    ^

► 'I' V— *•♦ •• <*--

~**&*&<&£

• " "-f

cs

Obr. 19. Domažlice. Domy s podloubím na náměstí.

IS

r

- ”a*°° iuíl

:

-i

s, íi

t

~ |MÍ

r i    i;,J, \j

asJOTř&i

SV.J&

rt

h

městě a uvnitř úplně zachovaný ač v chatrném stavu; ve velkém mazhauze dvéře do obytní síně s vodorovným nadpražím, bohatě profilované a jiné hladké na sýpku.

V ulici Vodní čp. 31, dvéře s vodorovným nadpražím, široce profilované tvary pozdní gotiky; čp. 30 s profilovaným portálem tvaru oslího hřbetu; výše v ulici Hradské též několik domů s kamennými gotickými portály čp. 83, 93, 94 a 77, poslední po celém průčelí škrabanou rustikou zdobený; v průjezdu domu čp. 93 u schodů allegorická ženská soška z pálené hlíny v kroji 17. stol. Na zadní části domu čp. 70 proti

599H

léiř ,

r.

mi.h

iž

....

B ."■•A- t

2» j.

w*m

.y/£*ý»

Obr. 21. Domažlice. Hořejší část’ náměstí.

budově gymnasijní zazděno jest nadpraží, v jehož středu štítek erbovní (dvě ruce palci se dotýkající), po stranách letopočet 1564 a písmeny WB, pochází ze zbořeného (1840) domu Beranovic v Hradské čtvrti.

MUSEUM král. města Domažlic. Sbírky, uložené ve dvou velkých síních radnice obsahují velmi cennou snůšku listin, majestátů, knih a pečetidel města a rodů zde usedlých, dále zajímavé předměty archaeologické a umělecko-průmyslové, ethnografické starší i novější a j.

Z knih a listin budlež vyjmenovány:

Kniha kšaftů 1505—1548, smluv přátelských 1517 — 65, příjmů a vydání obec. na rok 1523, trhová 1534—42, kšaftů 1568, trhová V. 1570—82, VI. 1582—92. Pamětní kniha snesení obecních od r. 1581, kniha sousedův neboli příjemná 1581. Kopiář listů poselacích P. Kašpara Malesia z Opole, převora kláštera Pivoňského 1582—84. Liber Vakianus (opisy důlež. listin města se týkajících, pořízené Eliášem Vakou, měšťanem Domažlickým [1547]). Zlomky manualu o radních sneseních 1620—27 a jiný z r. 1642. Kniha trhová 1635—66. Trhová kniha vesská 1636—1707. Manual radní

Jana Ant. Klatovského, písaře radního ze 17. stol. Kopiář dopisů o fortifikaci Plzně 1646—47. Kopiář listů rady městské 1649 — 50 a jiných více ze 17. a 18. stol. Ostatní knihy (pozemkové, trhové, kšaftovní a j.) ze 17. a 18. stol., týkající se města a okolních obcí, nalézají se u c. k. okresního soudu.

Privilegia městská. Krále Jana z r. 1341, aby pivovary a kovárny za městem byly, lat., pečeť u-tržena; cis. Karla IV. z r. 1363, na trh výroční, lat., s velkou vis. pečetí.

Kr. Václava IV. z r. 1372, potvrzuje priv. Karla IV. na svobodu majetku, lat., pečeť utržena ; z r. 1382 na osvobození od berní po 3 léta, lat., bez pečeti. Ladislava zr. 1454, confirm . priv., lat.; V 1 a d i s 1 a v a II. z r. 1472, stvrzení priv. Ladislava z r. 1455 Domažlickým, aby nikdy víc zastavovány nebyly, lat. s vis. pečetí; z téhož roku orig. český na pergam; z roku 1481, nadání znakem a pečetí s malov. znakem, lat. s vis. pečetí; z r. 1492, revers, že se na posudné potahovati nemá, český, bez peč. a z r. 1499 odpuštění berní za 10 let, česk. s vis pečetí; Ferdinanda I. z rl 547 (2) potvrzuje privileje, jiné ruší a nový řád pro Domažlice ustanovuje, česk. s vis. pečetí; — majestát na všeliká vydání špitálská a zádušní; z r. 1557 zapisuje vesnice k záduší a špitálu Domažlickému náležité Janu ml. z Lobkovic, český; Maxmiliána z roku 1567, confirm. priv. a z roku 1571 dovolení, aby Domažličtí pramen vody z hor českých mohli vésti k městu, české. Rudolfa II. z roku 1579, confirm. priv., z roku 1584 a 1585, majestáty na Chody, české, pak z r. 1609 přeložení trhu týdenního ze soboty na čtvrtek, česk. s vis. pečeti; — vesměs originály na pergameně; opis českého majestátu Rudolfa II. na svobodu nábož. pod obojí z r. 1609, cis. Matyáše conf. priv. (česk.) z r. 1612, týž pojišťuje dluh Domažlickým 1612 (čes.); Ferdinanda II. conf. priv. (čes.) 1628; Ferdinanda III. conf. priv. 1638 (čes.), týž uděluje právo na výroční trh 1642 (čes.), dále německé majestáty s vis. pečetěmi Karla VI. na týdenní trhy obilní (1716), Marie Terezie na týdenní trh na plátno a přízi (1765), conf.

cp-135

154

\V

\\

l4o

Ir

51

JI

mít

Obr. 22. Domažlice. Profily gotických portálů měšťanských domů.

priv. z r. 1747, Josefa II. conf. priv. z r. 1786, Františka II. 1793 a Ferdinanda V. 1845.

Listiny právní pergamenové: Zákup pozemků v Milavčích

mr

Obr. 23. Domažlice. Museum. Velká pečeť města.

z r. 1325 (lat.), Jakub souken-ník v Dom. prodává mlýn pod horou Bořickou mlynáři Václ. I| Levcovi 1384 (latinská), Boreš z Oseká na Přímdě kvituje obci |p||j| dluh král. 1413 (český), Boz-děch a Olbram z Kamenice řmS a Jan Muchek z Buková po-PjKS tvrzují roku 1454 listy kupní z roku 1324, 1325 a 1404 (český), Zikmund Černín ze Stanětic prodává dvůr tamže 1465, odprodej téhož dvoru Petru z Říchovic z roku 1470, Mikuláše z Branišova, purkrabí Domažl., revers z roku 1526 a jiné smlouvy a právní listy.

Listiny papírové: opis privilegia Jana Lucemburského Řezenským z r. 1331, list Václava IV. z r. 1395, jímž dovoluje Domažlickým sekati dříví v lesích mezi Oujezdem a Tlumačovem, list Václava IV. Domažlickým,

ň*

já

jr,

Obr. 24. Domažlice. Museum. Menší pečetě města z konce 15. stol.

jímž svoluje, aby staré krámy masné a pekařské ponechati mohli na náměstí až do vystavění nových krámů, Zikmunda z r. 1422, jímž zastavuje Domažlice Zdeňkovi z Drštky, sto listin různých z let 1331—1642 (mezi nimi známý list Jana Žižky z r. 1420 za vydání šatstva a peřin vdově po zemř. Gutštejnovi ze Dvorce), dále listiny cechů Domažlických (13 kusů) ze 16. a 17. stol.

i

JP.

-

:

•44T

‘V

IP

S .

Pf

r

g* •;

•■■■■

m í

fVí

xl

/~É

:. v ,.^|

K V⁹’'

^    ' ■' M

f,

, *

ť v—.,

ví^

b>w. ...

i ■

■ :«s

. m

■‘'I,

mm..

il

4-

A

;X} i

í* -t*-i

" vs •■

m

&* :J£

■. -v '

•v>

.

■'

».S

■/;*s

■

iw

#1k

l

i >,

li

*11

.

_

#■■-»■ :■

M

#?

; í

feáip

B|

S

»v.í

'

ři

'JMá&ĚĚ&í

4

"u,

HPPPpKI

ji*-Li%ifc,

fm

•’

v:

f&m.

., svá

<"*r

:Qá

t^'..

*$3

Obr. 25. Domažlice. Museum. Hliněné nádoby z mohyl u Milavče (nádoba a ze Staňkov).

9

a

10 i

u

>•'

J c

4

1

ccc

......1.1. - — —“ -I

v

}

5

s

Ěha

%

cm'

■;,T~

OTr'

m

jí.

3

**

\

8'

.1 H,

&

7

**r

6

11

O O

Obr. 26. Domažlice. Museum. Bronzové předměty z mohyl u Milavče (1, 3, 4), Škrchleb (5), Třebnic (6), V. Luženic (7), Staňkov (8‘, Radonic (11), železné, hliněné a kamenné předměty z Milavče (2, 9, 10),

nádobka z V. Luženic (7).

Z pečetidel: 1. velké stříbrné města Domažlic, prům. 6 cm, uprostřed znak města, na pásce nápis: SIGILLVM MAIVS CIYITATIS TVSTEN-SIS; na svrchní ploše letopočet 1 • 6 • 1 • 0 • (obr. 23).

2. menší stříbrné, prům. 4’5 cm, s opisem.: sicjtlíum riuifafis ífptjkrtfis. (Konec 15. stol.),

A • A-

<?

*-•*• v

J1Í1

Beííja. ffll: Blae* • j ani: tupanbÍElt pa Bamaf£?B . . . a | . . %. . . utnrjBl: | slatunfnp p. (Bjcrfjpcl pitah . ..

HIC

FARNÍ KOSTEL SV. KUNHUTY v prvotní podobě celkem

ip

J1Í¹

.;íl/

‘#ř

•,>

»=>:

' '/■ ■ •

fr •

fe'

/ N$

A,,/

■ - * ‘

LybhJ- ■ ■    «SP • ■ * >1

' :‘1?A

#•

ffe

/ , ířV.r

rs'

:?•

Obr. 27. Domažlice. Museum. Železné dvéře z Chodského hradu z 15. stol.

3.    malé stříbrné, prům. 35 cm, v opise: sigtlíum • rimfafts • ííjujtenjts. (Konec 15. stol.). (Obr. 24.)

4.    stříbrné, prům. 25 cm, v opise (vnější kruh) SECRETVM 1VDICIS CIVITATIS (vnitřní kruh) TYSTENSIS.

Pečetidla cechovní:

1.    Bronzové s železnou rukojetí, prům. 4‘5 cm, opis: • s • pBCJEÍ * [Iabmtmikoro * * miejía * * bmrtajíiq * * (16. stol.),

2.    stříbrné závěsné, prům. 3 cm, opis: P v R v MLIHARZV v Z DO-MAZLICZ • (16. stol.),

í:

i?

Ses

Wa

•J,

Obr. 28. Domažlice. Museum. Tepaný ciferník.

íJi

SK

*M ř

3.    stříbrné s železnou rukojetí, prům. 3 5 m, opis: SIGILLVM • TVSTENSIVM • PISTORVM • ,

4.    mosazné s opisem: CECHOWNI PECZET PVN-

CZOHARZV DOMAZL1CZ-KEICH • 1612,

5.    mosazné s opisem : SIGILLVM • cfc • DER • <#> •

HAFNER • c§d • ZV •    •

THAVS. (17. stol.).

6. mosaz, s rukoj. želez., KENIKLIHE v

v opise:

STÁT v TAVS v 1780,

7.    pečetidlo cechu kovářů a kolářů s opisem německým, z 18. stol.,

8.    mosazné s opisem: PECZET : CECHV : RZE-MESLA : KOZISS : WMES : TEG : HORSO * (uvnitř) 1657.

A A,

Z*

.i

jh

Obr. 29. Domažlice. Museum. Kutý kříž z poč. 19. stol.

Sbírka archaeolo-gická obsahuje nálezy (44 celých nádob, bronzové pal-stavy, jehlice, náramky, nože, meče, puklice a j.) z mohyl u Meclov, Kvitkovic, Škrchleb, Velkých Luženic (Arch. Pam. XIV., 651), Chrastavic a Milavče (Arch. P. XI., XII., XIV., zajímavé a cenné předměty bronzové, dvě veliké nádoby hliněné, vys. 0'96 m a T03 m, sádrový odlitek bronz, vozíku a j. v.), Třebnic, ojedinělé nálezy z Ujezda, Volmavy, Brůdku, Radonic a j. (obr. 25. a 26.)

Z předmětů mladších: sbírka mincí, m e d a 1 i í a pečetidel, 3 kuté kříže náhrobní z poč. 19. st., sbírka

zbraní sečných, bodných a střelných, dvojatý praporec císařské jízdy znamenaný křížem, nad nímž nápis: IN HOC SIGDÍO VINCAM a leto-

mm.

v/l

I!

fej • |

>1;

SSMBL fM

Obr. 30. Domažlice. Museum. Gotická truhla z 15. stol.

|V, i

•m

r:

Aí

- ■

* - ■

počtem 1621, odznakem císařským a orlem římsko-německým, menší sbírka keramiky z 18. stol., železné hmoždíře, z nich jeden s nápisem: EHOCH • KLEMETIT • W • ANNO • 1660., na jiném: 1668 F. V., gotické dvéře z hradu Chodského, l⁻70 zv vys,, 0’90 7/2 sir., plechem pobité, v kosoúhel-níkových polích šestilistá růže, dvojocasý lev, dvojhlavý orel a herald. lilie (obr. 27.), ciferník tepaný z mosaz, plechu, z poč. 18. stol. (obr. 28.), ornamentální deska mosazná, baroková prosekávané a ryté práce s figurami Ukřižovaného a svátých, vyryto: Wentzl Sporer 1754. Kutý kříž náhrobní z poč. 19. stol. (Obr. 29.)

Ze starších kusů nábytkových: velká gotická truhla 204 m dl., 0'75 m šir., s dvěma visutými zámky a bohatým, prolamovaným kováním (obr. 30.) z 15. stol, dvě ramena velkého trojdílného stolu barokového z refektáře kláštera Aug. v Domažlicích, na nich intarsie architektonické,

itritiíttr ***

S'

•'TT^

II

IP

i¹,

1 i'’

.■

IP

@5

$£h

iu

k *;;1

Obr. 31. Domažlice. Museum. Spodní část renais. sekretáře ze 17. stol.

ornamentální a figurální, skříň téhož slohu a původu, spodní část’ renaiss. sekretáře, 1 m vys., na dvoukřídlých předních dvířkách jemně řezaná architektura (obr. 31.), na vnitřních dvířkách k četným přihrádkám dva malované sdružené erby Vřesovských a Kolovratů s písmeny: I • W • K . Z • W • (znamená Jan Wikhart Kostomlatský z Vřesovic anebo Jan Vilém Kyšperský z Vřesovic) a K • W • R • K • S • K, dole letopočet 1674 (dar hraběte Dohalského ze zámku Přívozeckého), hodiny švarcwaldské z konce 17. stol. s jednoduchými intarsiemi, na rokokovém prádelníku se sekretářem, stereotypního tvaru 18. stol. se stuhovými intarsiemi, litá, pěkně ciselovaná ucha v podobě vkusných ornamentálních větvic (obr. 32. a 33.).

Ve sbírce obrazů, kreseb, rytin a leptů 10 olejových podobizen (z nich 6 dobrých) č'enů šlecht, rodů ze zámku Přívozeckého, 21 měďo-rytin, škrabaných dle Wouwermanna, dobrý olejový obraz na plátně

(2‘45X1¹00 ni) vítězství Břetislava nad Jindřichem u kláštera Pivoňského, z 18. stol. (bez značky, obr. 34.), několik prospektů města Domažlic z 18. stol, kresby a plány budov městských, dále zajímavé krojové studie z Chodska od Ferd. Velce.

Ve sbírce tisků: bible, postilly a kázaní, herbáře, kalendáře a jiné tisky ze 16. a 17. stol.

■I

31

v¹

Obr. 32. Domažlice. Museum. Rokokový sekretář a prádelník.

Četné modlitební knihy psané a tištěné z 18. stol., cenné zápisky místních historiků a písařů.

DĚKANSKÝ KOSTEL NAROZENÍ P. MARIE.

Původ kostela dlužno zajisté hledati v počátcích založení města¹), neb zmínka o něm z roku 1385 líčí stavbu již jako chatrnou a tou měrou sešlou, že nutno bylo služby Boží odtud přenésti do předměstského ko-

založení.

stela u sv. Jakuba, který k účelu tomu nově upraven, sloužil pak po celý čas trvání stavby děkanského chrámu za městský farní kostel. Nová stavba bezpochyby z nedostatku prostředků hmotných²) prováděna velmi zdlouhavě a ač ještě v XVI. století na ní pracováno, přec stavba zůstala nedokončenou, ana vystavěna byla jen loď chrámová. K stavbě choru, jak se zdá, ani základ nebyl položen. Prostora chrámová rozdělena byla šesti štíhlými, profilovanými pilíři v trojlodní síň s lodí hlavní o čtyřech čtvercových polích a dvěma loděmi bočními poloviční šířky, jichž klenutí stejné

w/

li

Obr. 33. Domažlice. Museum. Rukojeť rokokového prádelníku z 18. stol.

bylo výše s lodí hlavní. Poslední travée tak jako nyní pojímalo v sobě okrouhlou věž (snad zbytek nějakého staršího opevnění města) a kruchtu. K severní straně přilehlá kaple sv. Barbory v podobě ambitu, dosud zachovaná, jest snad zbytkem přístavby nějaké k starému chrámu z počátku XIV. století. R. 1747 zachvácen tento kostel požárem, při němž sřítivší se štít a krov probořily klenutí, načež chrám s použitím starého zdivá přestavěn a zbarokisován. Plány k této přestavbě, zhotovené městským stavitelem Jiřím Zahoříkem, předloženy byly ku schválení Janu Kil. Dienzen-hofrovi, načež mezi léty 1751 a 1756 přestavba provedena, při čemž zdi chrámu a nová klenba nižší udělány a gotická okna v hořejší části byla zazděna. R. 1822 krov chrámu a kryt věže opět požárem vzaly za své. Poslední pronikavou opravou, r. 1892 nákladem 29.062 zl. dle návrhu arch.

HJm

»

k

4f,»4'

a V '

.;;■

fe

Ví* .V ■

a

1

W

it-fí

IQ!

I

*

_

%

&

'i;

m

%

■U

m

m

■

i

i

l

ífil

1

y.:

lvi

|g|

í >í -fíl

í 1

' *

Obr. 34. Domažlice. Museum. Olej. obraz bitvy u Pivoně.

[T-¹.

;-

■V

Sj

:CJ

■M

ř%,

»

b^l J

»Ígj(&i i

V. Kaury prováděnou, dána zevnějšku chrámovému nynější podoba, která ovšem jest v rozporu s dřívějším charakterem budovy.

Stavba orientovaná, ovrhnutá, svou zevnější moderní úpravou úplně zastírá původní gotickou podstatu. V jižním nároží západního průčelí zvedá se do výše 56 m (42 m až ke krancli) okrouhlá, k jihozápadu nachýlená věž, zvenčí o čtyřech patrech, dekorovaná v nižších patrech slepými okny v moderním orámování. Vrchní její část přistavěna byla

• fi-v-

T->-

l-H

varními

mm*:

ITT

trL

if

#/•

Obr. 35. Domažlice. Děkanský kostel.

v XVI. stol., jak o tom svědčí letopočet 1547, vytesaný na krancli směrem k dolní bráně městské. Nízká báň nad otevřenou pavlačí vyzdvižena byla po živelní nehodě r. 1822.

Západní průčelí chrámové bez štítové zdi oživuje moderní portál s novými alegorickými sochami na obou šikmých římsách nadpražního štítu; nad ním široké okno s novým barevným zasklením.

Severní stranu zakrývá nižší kaple sv. Barbory s dvěma vchody, starším při nároží západním a vedlejším, r. 1884 prolomeným, v dalším pokračování až k východnímu nároží kostela sakristie a nad ní depositní kobka. Ze středu vystupuje baroková kaple Růžencové P. Marie.

§

§

i

1

■

n

y~

:

i

n

%

/

/

\

i

■

i

il

mu

n

i

\

/

/

/

v

\

i

!

\

/

y

■■

\

\

/

i

\

\

!

/

i

■

'

i

j

' /

111

A

■

ji

H

1

H

i

*

\\.

■

«>

\^\

m

*

o

lo

20 M.

O

£

t~ rrn

i

p

HH

a

*

S

! II II

I

Obr. 37. Domažlice. Děkanský kostel. Řez podélný.

5

ov

Su

W03

&

M

BS

GrnJ

T?

nu

ái

o a

srr- j l

r

I

i

7

St

—

'ni i 11 r

&

ft-frT

1

1

i

imam

m

Jun

Jižní strana opřena jest čtyřmi pilíři o jednom ústupku (původně o dvou), z těch rožní jsou v postavení diagonalném, kosiny před opravou čelnými štítky opatřené, přikryty jsou nyní ornamentovanými svinutinami z cementu. Pole mezi prvním párem opěráků zastavěno jest sličnou barokovou kobkou (z r. 1746), která zakrývá gotický portál (obr. 38). Týž má ostění o dvou pravoúhlých ústupcích, profilovaných na hranách hrotitým prutem a přecházejících v lomený oblouk; kouty ústupků vyplňovaly sloupky (dříky jsou vylámány) s hlavicemi listovými. Kobka polygonální má tři vchody, střední polokruhový se světlíkem, kutou mříží vyplněným, postranní čtverhranné; na attice tři pískovcové, barokové sochy: archanděla Michala uprostřed a svátých Petra a Pavla, zhotovených domácím sochařem hrant Ringelhahnem a postavených na toto místo r. 1746.

Do každého pole lodě chrámové otvírá se s této strany široké, původně gotické okno, nyní elliptickým obloukem zaklenuté a barokovou římsou opatřené. Podobná dvě okna prolamují též průčelí východní po obou stranách středního opěráku.

Stavba kryta jest nyní nízkou břidlicovou střechou s moderními vikýři a sanktusníkem.

Vnitřek chrámu tvoří jedinou, 25 70 m dlouhou, 16 90 m širokou a též tak vysokou síň o třech polích, překlenutých kápěmi a dělených od sebe mohutnými pilíři opěrnými a elliptickými klenbovými pásy; pole východní určeno jest za presbyterium, jež od ostatní prostory chrámové liší se jen zvýšením podlahy o jeden stupeň a žádným architektonicky význačnějším článkem jiným. Na západ připojena jest empora hudební, kteráž vsunutou věží podstatně zúžena, do síně chrámové širokým obloukovým pásem se otvírá. Táž spočívá na dvou čtverhranných pilířích, do nichž zaklenuty jsou plackové klenby podkruchtí; prostřední z nich jest širší a rovná se as bývalé hlavní lodi chrámové. Klenutí nad emporou je jako v přední části chrámu plackové. Původní empora byla dvojpatrová (r. 1681 mluví se o kruchtě dolejší a hořejší). Od empory hudební vybíhají k oratoriím prvého pole balkónové pavláčky.

Ze stěn podélných vystupují do lodě chrámové mohutné opěrné pilíře, jež nutno bylo pro nové, mocně rozpjaté klenutí jednolodní síně přizdíti. Pilíře vyloženy jsou soustavou pilastrů s jednoduchými, rýhovanými hlavicemi, na nichž spočívá složité kládí s vlnitě vypnutým architravem a ob-lamovanou, silně vysedlou římsou. Kládí přes podélné zdi nepřebíhá. Od pilíře k pilíři pnou se po zdech oblouky, v jichž hladkých polích na straně severní spatřují se freskové malby, jimiž i plocha mezi oběma okny přímé čelné zdi a veškeré klenby chrámové vyzdobeny jsou a jež provedeny byly r. 1756 plzeňským malířem Juliem Luxem. Obsah jejich jest tento:

Na čelné zdi baroková architektura oltářní stereotypní formy s postavami sv. Josefa a Jana Křt. po stranách.

i

1

ř\ i

1

&

i

&

\v

i

i

«

i

m

\

*

Éš

\

i:

•i'

r

T

r '!

\

m

w

H

\~7

!

rn

B

lYil

.i

J-A

u.

i

2 M

Na třech polích severní zdi a na klenbách vylíčen v bohaté krajině neb architektuře s četnou alegorickou stafáží kult Mariánský způsobem tímto: Na hladkých plochách severní zdi 1. Obětování P. Marie sv. Annou v chrámu Jerusalemském, 2. Zasnoubení P. Marie, 3. Navštívení P. Marie. Ve třech klenbových polích: 1. Narození P. Marie, scéna ozářená hvězdou a sluncem s monogramem P. Marie (ženy a andělé obsluhují rodičku u kolébky jiná žena s novorozenou v náručí), v cípech čtyři evangelisté s odznaky. 2. Oslava Matky Boží dle slov litanie Loretánské (král nebes uprostřed, okolo různé attributy), v cípech alegorie čtyř dílů starého světa. 3. Početí P. Marie (na stupních klečí Jáchym a Anna, nad nimi vznáší se slunce MARIA, v levo klenutí chrámu starozákonního na sloupech v podobě Arona a Mojžíše, v právo obět kněžská Nového Zákona), v cípech čtyři svati otcové církevní.

ovna

V klenbovém poli před kruchtou zobrazen Útěk do Egypta, v klenbě nad kruchtou pak sv. Cecilie ve sboru hudoucích andělů. Na lícním oblouku před hudební emporou říšský orel, při němž letopočet MDCCLVI udává dobu zakončení přestavby chrámové. Pod orlem byl chronogram:

De

InItIo fVIt ConDIta

AB

eXorto VrbIs InCenDIo

eXVsta ANNO IX rVrsVs ereCta & haC affabrI fornICIs fabrICa ConDeCorata

Chrám žalo zen R: 1110. Nove

na jehož místě spatřuje se nový nápis: sklenut R: 1756. Obnoven R: 1865

Myšlenková spojitost jednotlivých scén, doplněná četnými alegoriemi a attributy v ladný celek jest přední vlastností těchto freskových maleb, v ohledu technickém barvitost veskrze tlumená a na vzory gobelínové poněkud upomínající jest uznání hodna. Opravami, které prováděny byly zdejším malířem P. Wimmrem mezi léty 1865—1866 v neprospěch originálu nejvíce postiženo bylo fresko hlavního oltáře, kdež také vepsáno se spatřuje ve dvou štítcích anděly držených, v levo: Mal: Jul: Lux 1756, v právo: Obnov: Petr Wimmer 1865.

Z lodi chrámové otvírají se v levo při kruchtě dva oblouky do boční kaple sv. Barbory, obdélné to prostory 21 m dlouhé, 3'60 m široké, sklenuté čtyřmi křížovými travée ve čtverci s žebry klínovými, po stranách proláklými a sbíhajícími se v hladké svorníky; konsoly místy v maltě doplněné jsou jednoduchého tvaru s dvojím lalokem. Na místě oltáře, který zde stával (viz oltář hlavní) postaven zde oltář pro Boží Hrob a pro Betlem, k němuž některé sochy řezal r. 1883 samouk Jan Franc, od něhož

mm

mm

* ■ W**wi

h.

P

•á* *

,vv,

<1

'>k

V; :

p;

i

. M I mi

ri

.•

-i

p-

.i-,,

|i {

,ij

l';“:g

Ití

>:0K

'1

t wéi i

J kl>£ ;

il-s

V;’

i].

\w

ié*

y»

£1

ffi

L.

iv

LVj

TjJ

jf '

Sáfigl •' >\

Bfr

%    ■    k - “. . . 'a

••* \ yy *•;. • ;:ví »*•*•.*

'll i

■-11

•i

ĚK

pr

'•v#

Wk

fýv

fí

íju

' íllF

li

i/

#■

-Mg

i *5

Ř-

19

.ti.-'- *

as

L)

X.

’V>.

>+*'*■

r -v -

‘v J:/;

ué J :

v jm? ?'

vV. .V * ' ' .

'M í |

> V m®

■': - i -------

ěssb

,!

také je velký krucifix, v kostele zavěšený. Z původní výzdoby kaple zbyla zde na stěně fresková malba, signovaná »Julius F. Lux pinxit«, taktéž P. Wimmrem obnovovaná, a malby na klenutí od zdejšího rodáka Václ. Kaplánka z XVIII. stol. (slabé). Pod kaplí byla nedlouho před r. 1747 za děkana Příhody založena krypta v podobě kříže pro dobrodince chrámu.

Z kaple sv. Barbory klene se na levé straně oblouk do barokové kaple P. Marie Růžencové, jejíž čtvercová prostora sklenuta plackou. Zde prostý, r. 1864 opravený oltář a na něm sošky sv. Františka a Jana, které druhdy zdobily relikviáře, nyní na hlavním oltáři umístěné.

Sakristie a síňka, spojující tuto s kaplí sv. Barbory, jsou, jak se podobá, přístavky z XVIII. stol.; nad valenou jich klenbou nalézá se klenutý depositář, přístupný ze síňky strmými, kamennými schody, k nimž užito bylo profilovaných kusů buď ze starých pilířů chrámových aneb ostění arkatury hlavní lodě. Podobá se ostatně, že celá stěna severní nad kaplí sv. Barbory vyhnána byla nově při velké přestavbě po r. 1747.

Hlavní oltář, (Obr. 39.) Podstatou jeho jest bývalý oltář kaple sv. Barbory, jejž dal r. 1744 v Praze zhotoviti děkan Domažlický Antonín Příhoda nákladem 15.000 zlatých. Dle četných značek AK a puncovního znamení Staroměstského bylo to vynikající dílo pražského stříbrníka Ant. Karera} však nejcennější aplikované části odvedeny byly r. 1807 puncovací komisi.³) Všecka pole plošná zdobily výborně ve stříbře tepané a jemně ciselované aplikace ornamentální, z nichž však málo zbylo. Oltářní tento nástavec i s dřevěnou podnoží 4.50 m vysoký, 3 m široký, zhotoven jest z měděného, v ohni zlaceného plechu a tvoří barokové panneau, zakončené ve vrcholu tabernakulovým výklenkem, ve kterém na místě stříbrné, fiskem zabavené sochy jest nyní dřevěná soška sv. Barbory, vedle níže spatřují se dvě rocailové náplně s výjevy legendárními ze života sv. Barbory a dvě dřevěné sošky sv. Norberta a sv. Vojtěcha (dříve na oltáři sv. Anny) od Ringelhahna. Plochy ostatní vyloženy jsou šesti deskami s ostatky svátých. K tomuto středu přidělána jsou křídla, na nichž zavěšeny krásně řezané relikviáře, jež před tím, než tento oltář sem byl přenesen, zdobívaly oltář hlavní (zřízen byl r. 1708 od hraběte Ant. Nostice) a jež daroval chrámu děkan a potom kanovník kapitoly Svatovítské Jan Ludvík Steyer r. 1712. Nad hlavním oltářem stojí ve výklenku terrakotová 1'40 m vysoká socha P. Marie, od Mnichovského sochaře Fr. H. Rietzlera z r. 1876.

Dva vedlejší oltáře v čele: v levo Narození Páně, (obr. 40.) v právo Narození sv. Jana Křt., oba baroková tabla s dobrou sošnickou prací (sv. Petr a Pavel, Jakub a Krištof), z XVIII. stol., oltářní obrazy, nové, od zdejšího malíře Petra Wimmra.

V levo boční oltář Bolestné Matky Boží se slabou sochou Piety v barokovém výklenku, XVIII. stol. Naproti oltář sv. Anny, baroková architektura od místních truhlářů Trugera a Volfganga Brantla z konce XVIII. stol., na něm sousoší: sv. Anna vyučuje P. Marii, zdařilá řezba Frt. Ringelhahna.

rř\u-

Jfp

Sr

i.

I:

mm.

x...

HWřPlI

| á&SSJf

'y ■ sym

i;-.

±JSň

*Wí

li

1SM

■Pil*

[y

Pí

:í

Ifcw

*-f N

IKat

k-

íu

fy

. S »xP~>

V

■- x í - í tJ

. MlIyV ÉS^-^P

s**

TV'

■s

Obr. 41. Domažlice. Kasule z XV. stol. (zadní strana).

Kazatelna, baroková ambona, spočívající na orlu s rozpjatými křídly, na baldachýnu Ježíš jako dobrý pastýř. Zdařilá práce výše jmenovaných řemeslníků a umělců.

Varhany, častěji (posledně r. 1853) opravované, jsou z polovice XVIII. stol.

Z paramentů: Kasule z XV. stol.; látka červený brokát s granátovým vzorem, poškozený a neorganicky našívaný, na zlaté (or couché) půdě dorsalního kříže hedvábné vyšívání plochým stehem: Ukřižovaný, u pravé

ruky poprsí anděla zvěstujícího (plášť zelený, spodní roucho bílé) s blanou nápisovou, na ní TÍVQ GRTCQITÍ PliQRTÍ, u levé poloviční postava Mariina s rukama sepjatýma, v šatě modrém; u nohou Kristových celé postavy Marie a Jana (tento v šatě růžovém se zelenou podšívkou); nad Kristem

V.-'

Pj

r--^.ggs ^

SásaisÉ¹

mm

.S:

||8

liž

K\

TO

HI1

-i

II

ti

...

is&

'*35

p*

Ki

Obr. 42 Domažlice. Kasule z XV. stol.

poprsí žehnajícího Boha Otce v zeleném plášti a modré sutaně. V přední půli postava sv. Prokopa s mitrou a berlou, pod ním klečící Magdalena v rouchu zeleném objímá břevno kříže. Všecko vyšívání výborně zachováno. (Obr. 41. a 42.)

Kasule zelená z hladkého hedvábí, obruby ze zlaceného dracounu, dorsální kříž červený, v něm ploše vyšitý Kristus na kříži práce méně zdařilé, pod křížem leb s hnáty. XVI. stol.

Rouška na kalich, zelená, zlatém vyšívaná, XVII. stol.

Dvanáct pláštíků na ciborium, zlatohlavových, ze starých čepců

pořízených.

Socha sv. Jana ve výklenku pod kůrem z pol. XVIII. stol. přenesena byla sem z kapličky na Týnském předměstí.

Vazba knihy (evangelia), velká osmerka s něžným kováním z počátku XVII. stol. (kniha sama z poč. XIX. stol.).

Kalich stříbrný, barokový, výška 27 cm, na kupě vytepávané arabesky s hlavičkami andílků a poprsími sv. Jana Nep., Prokopa a Simona apoštola; noha okrouhlá, u spodu vykrajovaná, na ní tepané obrázky sv. Vojtěcha, Víta a Narození P. Marie. Slabší výrobek z druhé polovice XVIII. stol., bez značky.

Kalich 27 cm vysoký, stříbrná kupa z XVIII. stol. zdobena tepanými medaliony s poprsími Boha Otce, sv. Petra, Pavla a Václava; na měděné noze (novější) svati: Vít, Norbert, Vojtěch a Jan Nep.

Křížek stříbrný na relikvie s monogramem Maria a Ježíš, XVI. stol.

Lampa bronzová na věčný oheň, 30 cm vys., baroková, ze XVII. stol. (viz Všeruby), ornament prolamovaný, rytý.

Lavabo tepané z mědi, 32 cm vys., na víku pukle, XVI. stol.

Na hlavním oltáři tři páry svícnů cínových, barokových, 90 cm vysokých ; při vedlejších oltářích šest párů rokokových.

Svícen mosazný, soustruhovaný, s třemi prstenci, 54 cm vysoký (XVI. stol.).

U dveří sakristie vkusně kuté rameno se zvoncem, na němž v opise: HONORI S PROCOPII FVSA ANNO 1723. (Dílo Pricqveyovo.)

V depositáři uchována jest spořádaná knihovna z pozůstalosti věhlasného děkana Ant. Příhody, obsahující díla theologická ze XVII. a XVIII. stol. v pěkné zevní úpravě.

Matriky počínají rokem 1631. Ve IV. svazku na prvním listě podrobné vypsání ohně z r. 1747.

Náhrobních kamenů a epitafů nespatřiti nikde, ana těla zemřelých kladena bývala od pradávna ku kostelům sv. Jakuba a Matky Boží u Svatých; činí se zmínka sic o náhrobníku Prokopa Lupáče z Hlaváčova (f 1587), když byl kostel přestavován, avšak kam byl uložen, dnes se neví.

VEZ v jihozápadním rohu kostela zdá se býti též pozůstatkem starší doby kostela, ana se o stavbě její žádná zmínka listinná v době novostavby kostela nečiní. Svým okrouhlým tvarem řadí se k výjimečným (nemnohým) stavbám toho druhu v Čechách a shodujíc se v této vlastnosti s věží hradu Chodského ve městě, stejného je asi s ní původu a stáří.

Průměr její v prvém patře i se zdivém 2'30 m silným rovná se 7'45 m v nejvyšším patře však 8T6 m, diference naklonění mezi nejkrajnějšími body as 20 cm. Uvnitř 12 pater, schodiště dřevěné, úzká okénka. Nejvýš osmiboký ochoz kol příbytku pro hlásného; zde zavěšen zvonek »ad-ventník*, na něm v opisu třikrát opakuje se: IjtlJjgof mít |; XV. stol.

Do r. 1747 visel na dol. bráně a slul zvonek mlatný, jelikož se jím zvonívalo, když mláto v pivovaře mělo se prodávat. Po ohni 1747 byl přenesen na velkou věž, kdež přetrval ze všech zvonů jediný pohromu požární r. 1822.

Ve věži visí zvony:

1. Výška 1'24 m, průměr T43 m, ucha v podobě vousáčů. Pod korunou opis dvouřádkový:

A: D: MDCCCXXII, Die VII Maji, exorto in urbe in-

CENDIO, TURRI IGNE CONSUMPTA, ET IN EA IV CAMPANIS LIQUE-FACTIS, DENUO H^E DU^, SlGISMUNDUS pr

ET Maria, reiterat^e et ex Eccl : B : M : Annunc : DU^ Petrus et Paulus adhibite: šunt nr

Pod opisem šest kartuší s lijeckými odznaky; níže na plášti ve třech

skupinách:

(i)

In Ampliss: Senátu,

PRRSNOB : D: GOTTH: lANDERA, CONSUL, „D .- Laur : Konrády, Senát : I et Eccl : qv^estor, hujas.

„D: Ant: NeUPAUER, Sen: III. HUJ:

„D: Franc: Holý, Sen: i v. huj:

„D : lOS: PlTZKER, SECRET: HUJ:

II. Senátore vaccante-

(2.)

Hoc Tempore erant,

In CURA ANIM:

Adm. Ven. ac Exim. D. Aeg: Wessely, DECAN • CIV: HUJAS •

Ven • D. Dominic • Wrabetz, Capell: Klattov:

In Monast; P. P. Augustin:

VEN: D. P. EvOD: STARÝ, PRIOR:

V- D. P. los: Novotný, Subpr.-V- D. P. Aug: Adamowitz, CaTECH:

(3.)

INREOECON: ADMINIST:

PR^EN: D : lOAN: HOENIGER, INSPECT: „D : ALOYS: LORENZ, QU^EST:

D* FrIDER: MELCHERS • PR^EF: SYLV:

Tribuni pleb:

D: Iac: Florian-D: PET: Moos.

D: ANT: WESSELY;

Relief sv. Zikmunda na oblaku, neseném dvěma anděly.

Na obrubě:

aff*    DU^ CAMP: NOV^E FUS^E ŠUNT IN URBE PlLSNA,

per me Peterům Paulum Perner čivem et camp fusorem A. D. MDCCCXXIV. die VII. Maji.

2. Výška 088 m, průměr T03 m. Na uchách masky andílků. Opis třemi řádky:

IN LiKVDGM NT GLORIÍM OMUIPOTGMTIS DNI ® IiONORGMGz BQ7mSMAE VIRGINIS MKRI7SG ® KT%

Om SSRVM aKMPTÍNKG Ii7£Q DVKG NON ITR PRIDQIT SVBITO 0O0RITVS ORTO IH00NDIO DKGSKG D0NVO

RGFVSKG RGSTKVRTíTKGGz SVNT ® OVM P7CX MíMZS IN IPIP0RIO ROMANO NORIMB0RCTG 0ONFIRMKT2C QSSQT ®

Pod opisem renaissanční lodyhový vlys a řada visutých ornamentálních květů, kalichů a andělích hlaviček. Na plášti plakety: P. Maria Immacul. v paprskové záři, Ukřižovaný s postavami Jana a Marie a menší figurky sv. Petra a Pavla; dole letopočet 1650. Na koruně střídavě pal-metky s hlavičkami andělími.

3. Výška 069 tn, průměr 082 m. Ucha jako u předešlého, na koruně čtyři palmetky. Opis třemi řádky:

4 ID FK0TVM SVB KDP10DVPX RGVGR • DNO • DGOKNO TVST0NSI MKTíiKGO KDKDBGRTO M7U

IiKíiOWSKI DG KORN-

BGRG S7ÍG * G7£G • MTIS • IVDIOG DNO • MTÍUíiKGO PKVL0WGO2 DG RVMGNSTGIN

DNO • IOKN0 6G0RG. BORTÍM PRI7ÍS0RQ GT DÍIO . W- S • K • aVRKSORG GaaiiKQ ® 1650; krátkým vlysem je řádek doplněn a ukončen; pod opisem ornamentální pásek a festonky s hlavičkami andílků a visutými kalíšky se střídající, na plášti Ukřižovaný s Marií a Janem, Petr, Pavel, Matka Boží s Ježíškem, sedící v oblacích, -obklopená pěti hlavičkami andílků.

Oba tyto zvony bez jména a znaku zvonařova až nápadně podobny jsou pracím vyšlým z dílny Klatovského zvonaře Jana Pricqueye; lity však byly v Norimberce ke kostelu »u Svatých*, odkud byly sem na velkou věž přeneseny r. 1823. (Pam. děk. Hájka, Pos. od Čerch. XVII., 28. — D. L. VII., 14.)

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Domažlický.

4. Výška 055 m, průměr 0’65 m. Pod korunou pět festonů, na plášti plakety: P. Maria s Ježíškem na měsíci, sv. Vavřinec, sv. Anna a medalion zvonaře s opisem: PETR PAVL PERNERIN PILSEN; pod tím letopočet 1824.

HŘBITOVNÍ KOSTEL U SVATÝCH, původně farní kostel

Chodů Domažlických, posvěcený památce Zvěstování Panně Marii a připomínaný ve XIV. stol. častěji v knihách konfirmačních a soudních, později v XV. a XVI. stol. v jednáních a dopisech konsistoře i pramenech do-

SK

L2SC

i. m»4,,

r:

tí.

XJ

Obr. 43. Domažlice. Kostel »u Svatých* (před opravou věže).

mácích. Jako takový uvádí se výslovně vedle kostela sv. Jakuba, který v jeho sousedství až do roku 1788 stával a o němž zmínka činí se již v prvé polovici XI. stol., kdy odevzdán byl v právomoc klášteru Ostrovskému. Z dalších osudů kostela Z. P. M. známo tolik, že utrpěl r. 1648 úderem blesku a vzniklým z něho požárem značné škody, ostávaje od těch dob v stavu více méně zanedbaném. Teprve v posledních letech, najmě pak roku 1896 znovuzřízením vrchní části věže dostalo se mu pronikavější opravy.

Gotická stavba orientovaná z počátku XIV. stol.; věž přistavěna málo později, některé podřízené proměny (klenba presbytáře, strop lodní), které ale původní disposice se nedotkly, provedeny v XV. a XVII. stol.

Stavba na svahu od severu k jihu spočívá na mocném trnoži, provedena jest z lomového kamene; nároží, pažby oken a dveří, opěráky vesměs hrubého, jinak solidně tesaného díla. Kryt taškový na sníženém krovu spočívá v choru ještě na původní kamenné římse.

Průčelí obdélníkové lodi vybíhá v zděný, hladký štít ve svrchní části ubraný, s kamenným křížem ve vrcholu; uprostřed hrotitý portál s mělkou

i. 'i'

‘O

V.

ák

*1

Ml “ LI

7]

•rr;

KS?

•via

v;

Obr. 44. Domažlice. Kostel »u Svatých* (po opravě věže).

profilací (obr. 46.), nad ním široké okno, jehož hrotitý vrchol zazděn a nepravidelným segmentem nuzně překlenut. Z podélných stran severní, zacho-vavši prvotní tvárnost, prolomena jest třemi úzkými, hrotitými okny, na venek slabě, do vnitř silně vyšpaletovanými, a portálem (obr. 47.), jehož šťavnaté profilování hruškovým prutem a dvěma válcovitými oblouny s příslušnými výžlabky bezprostředně lemuje boky a hrotitý oblouk; jižní strana opřena jest třemi hrubými a dvěma slabšími a nižšími opěráky bez ústupků, jich pultové stříšky později z nouze jen taškovým krytem byly opatřeny; dvě okna 1‘38 m široká, hrotitá a jiné úzké okénko na kruchtu se otvírající osvětlují s této strany loď.

Presbyterium užší, s lodí stejně vysoké a bez opěrných pilířů, uzavřeno jest na venek třemi stranami osmiúhelníka; v závěrových stranách prolomeno třemi hrotitými, dvojdílnými okny s kružbami v různých variantech (obr. 48). Štítová zeď mezi lodí a presbytářem při snižování krovu zpola byla ubourána. K jižnímu boku přiléhá sakristie, k severnímu věž, prolomená v přízemí dvěma okny hrotitými, nad tím úzkými okny čtverhrannými a v nejvyšším patře čtyřmi většími okny hrotitými, dvojdílnými,

.6

W\

s novou kružbou. Věž kryta jest novou sedlovou střechou dle staršího vzoru napodobenou, avšak nesprávně nasazenou, (původně bylo slemeno kolmé k podélné ose kostela).

éi

um

éi

l    1    )    4    f    6 j    8    o    -to w

|-1-1-1-i-+-i—I-1-H-1

Obr. 45. Domažlice. Půdorys kostela »u Svatých*.

Vnitřek. Do síně kostelní, 14’31 m dlouhé, 12'28 m široké, sestupuje se portálem severním po čtyřech polokruhových stupních; klenutí, které prostoru tuto snad až do r. 1648 přepínalo, sbíhalo se bezpochyby v jediný, uprostřed síně postavený sloup (viz Loučím). Kruchta spočívá na břevnech, položených přes dva čtverhranné pilíře. Oblouk triumfální, tupě lomený, na obou hranách skrojený, vystupuje nad podbrádkovou římsu hlad-kých boků, postavených na jednoduchém trnoži. K pravému boku je přistavěna kamenná kazatelna (XVI. stol.) hrubých tvarů, na kterou z choru vede zděné schodiště s ohnutým zábradlím. Kazatelnu podpírá nízký, okrouhlý dřík s polokruhovou patkou a abakem, utvořeným z četných, neorganicky na sebe kladených článků; vše silnou vrstvou vápna pokryto. Ze tří pravoúhlých boků ambony jest přední zdoben malovaným (obnoveným) erbem města, ostatní plochy jsou hladké.

Choř 1018 m dlouhý, 4'97 m široký (obr. 49.), skládá se z křížového travée a závěru, vytvořeného pěti stranami pravidelného osmiúhelníka. Klenutí málo nižší stropu v lodi. Žebra klínovitá s boky proláklými vystupují z římsovaných hlavic oblých přípor, které konsolem ve výši 1'50 m nad podlahou choru jsou podchyceny (obr. 51.). Svorník paprskového klenutí závěru zdobí ploše dlabaná, trojnásobná růžice pětilistá. Ve špaletách oken pod omítkou stopy ornamentálních maleb ze XVI. stol. Taktéž stěny v presbytáři a lodi pokryty byly malbami biblickými z téže as doby, avšak

í)

2* J6

o-5S-

rjp

ko

Z. 70

ca

co

Obr. 46. Domažlice. Kostel »u Svatých* : portál západní.

Obr. 47. Domažlice. Kostel »u Svatých* : portál severní.

při posledních opravách byly malby ty zabíleny. Nepatrný jich zbytek spatřuje se v podstřeší na západní štítové zdi, kdež nad čelným oknem

%)K\\

II!

Obr. 48. Domažlice. Kostel »u Svatých* : Kružby okenní.

čte se na ozdobné pásce nápis: léta pante m° raxť^aeu⁰, nad tím pak v dvojatém, ověnčeném poli znamení cechu pekařského a kovářského se jmény již nečitelnými, nejvýš I + H + R + I po straně pravé MÍIRIÍř a v levo

od pásky pták dudek. Hrotitý vchod s jednoduchou šikmou vede na levo do koby podvěžní (odtud dřevěnými schody lze vystoupiti na věž), po pravé straně otvírá se portálek, hruškovým prutem a oblounem ovroubený (obr. 52.), do sakristie, jejíž strop na rákos omítnutý.

■&0&

HP

;.irg

Obr. 49. Domažlice Vnitřek choru kostela »u Svatých*.

Hlavní oltář, po požáru r. 1648 postavený na starou gotickou mensu, jednoduchá architektura pozdně renaissanční, nejvýš anděl k soudu volající, v hořejším nástavci slabý obraz Nejsv. Trojice, oltářní obraz Zvěstování P. Marii maloval A. Wienninger 1860.

Boční oltář Klatovské Matky Boží (z 18. stol.), ze zrušeného kostela sv. Jakuba sem přenesený, má na zděné mense široké orámování akanto-vými rozvilinami kolem reliefu sv. Judy Tadeáše a Jana evang.; dole erby na levém dvě stínkované hradby nad sebou a podpis:

Jan Hieronym Gelast z Drajlowa, v pravém, čtvrceném, střídavě prsten v červeném poli vedle pole modrého a podpis: Annizka Lidmilla Gelajiowa rozená z Pachole ze.

Tyto erby staršího původu (ze XVII. stol.) pro tento    ||||

Obr. 50. Domažlice. Profil žebra v kostele »u Svatých*.

oltář určeny nebyly.

Na věži tři zvony:

1.    z roku 1896, ulitý Rob. Pernerem v Plzni.

2.    Výška 040 m, průměr 0 55 m, s obrázky Ukřižovaného a sv. Vojtěcha, letopočet 1824.

-1

isl

ÉÉĚÉÉ§

Ví!¹

fyliiiiiint'lni l)//i 111/n/i(\liiOl 111 /i/11 inii

l\o-2.é

Ti

Só.O

'Tí|

ii!\l[llhl!!!/ll!.'!:i/lll,.Il^nlilllllllliiil:il/llli illllili,'M/M

013

0-1 &<r

ii

|«l—    —»j

Obr. 51. Domažlice. Konsolove připory v kostele »u Svatých*.

Obr. 52. Domažlice. Profil portálku v kostele »u Svatých*.

3. Výška 0’36 m, průměr 0 45 m, obrázky P. Marie a sv. Václava. Na obou jsou značky zvonaře Petra Pavla Pernera v Plzni.

Náhrobní ky. V choru :

1. Deska ze Sliveneckého mramoru 212 m dlouhá, 0 96 m široká, uprostřed v renaissanční arkádě Kristus na kříži; opis renaissančními majuskulemi:

W.4Vve>ca.ý

Obr. 53. Domažlice. Nástavec oltáře P. Marie Klatovské v kostele »u Svatých*.

ANO CHRI • M • D • CIV • EVO | CATO EVA POTESTATIS VXOR NLESTISSIMA POSVIŤ | D MAGISTRO IOANI PIT | HO • JE • CIVÍ* ET SENÁTOŘI TVST^E MERITISS • HIC XIII IaŇ: (odtud nápis pokračuje v desce hořejší:

Mortvvs loqvitvr

FORANS • .

lT

•v

35NBME

t.

vJ!

Er

i\i

Ol

Z 'lí

I;

;i

mfo

/i

W'

PATRIA S SN • NIH • • CIN ....

odtud nápis, který pokračoval v spodní polovici, nečitelný.

2.    Žulová deska 1'63 ni vys., 0'82 m šir., nahoře štít se značkou a letopočtem, nápis pod ním úmyslně vydlabán; z opisu čte se:

¹ Mz! rasi

| a fuía

tu ^írjEbu ... | .. Btnrjcl ^an Baitifjel bE gsjl parfju|tuan • B • raq tnilujíttu Bpfíi gElju bu . .

3.    Žulová deska 1‘97 m vys., 0'97 m šir., v hořejší po-lovici štít s letopočtem 1-5-66* a monogramem SWZ, °pis gotickými minuskulemi zní:

KBÍfja BantE M: | uc beuh BntEj IBacflatu Babic jia: j íccjhg. a BEřtatt Ba | ntaj: ©mr|d gí tu Huni Rabatu: pa VI: íjabt£:

4.    Žulová deska T73 m dlouhá, 0*95 m široká, ve štítu domácí značka s písmeny EM, opis:

¹

Zápisy pozdější udávají (ovšem bez udání pramenů) rok 1110 jako dobu

²

R. 1406 vydala obec pověřovací listinu Janovi ze Sušice, kterýž sbíral almužny pro novou stavbu kostela.

³

R. 1810 zabaveny byly ještě: monstrance, ciborium, osm kalichů, podstavce od ostatních stříbrných kalichů a monstrancí, 6 párů andělů, nožka od pacifikalu a jiné ještě náčiní v úhrnné váze 99 liber.

Beííja. ffll: Blae* • j ani: tupanbÍElt pa Bamaf£?B . . . a | . . %. . . utnrjBl: | slatunfnp p. (Bjcrfjpcl pitah . ..

(pokračuje pod štítem) a fufa parřjn :

raan gají tu: ttabiEgi jitu a ía Tuiccjitcíja.

5.    Žulová deska (1’60 X 0‘75 ni) s nápisem:

LETHA PANIE MDXCVI1I . . DNE MIESICE RZIGNA PROSTRZEDKEM SMRTI S TOHOTO SWIETA PB WSSEMOHYCY MARVSKY ZVZANKV ANNV ANDRESA KATENDERA MANZELKV KATERZINV DCERKV POWOLATI GEST RACZIL A TVTO GSAY POCHOWAN • GEGIMZTO DVSSEM P. B. RACZ MILOSTIW BYTÍ.

Štít s písmeny AK.

6. Žulová deska (2 00 X 1‘00 ?#), v opisu:

(Eccřtlc: aeaeae | um J^aittafug na faub (mug | nafta faft bubc i ítuug íabic tucEita) tnntE bnas.

Ve štítu kříž s ovinutým hadem a písmeny GR, pod ním letopočet 1 • 5 • 62 • a nápis:

Btncfal $an Bjcíjarj ^t|ař Bakpcktj Bab • tu Micjíic Ba majItqiEcty

djíraríek po ^wafp Hano (Brjfifelt) • •

Lis

7.    Žulová deska (1-85 X 078 m), nápis nečitelný, dole štít s domácí značkou:

8.    Dva žulové úlomky, na jednom z nich znatelný letopočet 1597 a část’ opisu: . . NET SALOMEN . . .

V lodi kostela:

9.    Deska žulová (1'76 X 0'86 m), v svrchní části Ukřižovaný s hlavičkami andělů po stranách, pod ním nápis:

HIC IACET

PíUENOBILIS AC CONSULTISSIMVS D

lOANNES GEORGIVS SCHMERFELDT Regle Vrbis Tvstan^e DCes Ivdex Sanqvine Nobilis

VlRTVTIBVS NOBILIOR

Et A rebvs Ivste AdminisTratis Nobilissimvs Qvi Tandem

Debitvm Mortalitatis Solvit.-Die xxi • Sept ...

LVX ZETERNA LVCEAT El DoMÍNE (1722).

10. Deska z šedého mramoru 1*76 m dlouhá, 0 87 m široká, v dolejší polovici výborně pracovaný erb (lev v právo skákající v předních tlapách drží meč s čepelí svislou, v klenotu hlava s tatarskou čepicí), při něm písmeny: AN, RZD; ve svrchním, polokruhem zavřeném poli (ve cviklech hlavičky andílků) nápis:

Mja ^anie 1613 Bne 26 BDteJtce (Ejtmoen re W Ijobin 8 Bsnula 1$) panu Brpjíu Brojena }$amj Jínna Banfororotcj Bojena MDIafafa j Bomaf= lamte Manjtelka Droj(eneíro) $ana líDphfonjna Banfora (j 3f>onj)mtetjicj ffi ío írjirna ^tni; Btkmmtbem ffly-Iprnern .Jakubem ... projírjebkent (rjaf) nr ^mrít ob ^ana Boíja J^omolani..

Ir ^an Bufj Barj

Jí Mo ... $raiku ... ob porjiraagt (kfe)rejfo ro ponirf HDoIemjcří ^roaíidj ^rjigifi- Jtmen.

11.    Úlomek žulové desky z XV. stol., na ní kříž v kruhu, nápisu neviděti. (Obr. 54.)

12.    Žulová deska s měšťanským erbem, z opisu dá se čisti jen:

JtEÍfja 1598 ra pa | ttk bBtt J§> ....

>1- 70 w

Obr. 54. Domažlice. Úlomek náhrobníků v kostele »u Svatých«.

Ze čtyř náhrobníků na hřbitově nejlépe uchován jest pískovcový kámen při vchodu na hřbitov * postavený, 1-50 m vys., 098 m sir., na něm dvě klečící postavy muže a ženy, mezi nimi sdružené jich erby, nahoře deska s nápisem:

Memoriae clariss VIRI DNI PAVLI FELICIS MÍŠENI PRIMÁTI INCLYTAE TVSTAE DIGNIS VXOR MAESTROS

Dále ve spodní oprýskané polovici:

Nocte fere media fvrit ignis in vrbě fvrentem

VlCINI SVMMA VI COHIBERE PARANT

Ipse qvoqve accvrrit Primas et cvria clam • • Proxima ne cives igne cavete ivat Talia dicentem miles ter percvtit ense Illi terqve capvt perforat ille čadit Seminecem attollit conivx charissima et vnxit At miser ah vitje nescivs ipse SV^E EST

CVMQVE ITA V ... TI IACET......

Tam rpobvs et tantvs vir cadi • • •

Náhrobek svědčí domažlickému primasovi Pavlu Felixi ze Stříbra, jenž při požáru od vojínů zbodán, zemřel r. 1634.

Ze tří žulových náhrobníků ze XVI. stol. s nápisy nečitelnými jest jeden označen erbem, v něm šikmno položené břevno, nad ním tři pěti-paprskové hvězdy, dole půl zvířete (psa?) v právo skákajícího; jiný s odznakem řeznickým má letopočet 1591, na třetím je domácí značka, kteráž přichází též na povalu v domě č. p. 37 na náměstí; vedle těchto čtyři kuté kříže, dobře pracované a ladné koncepce z první čtvrti XIX. stol.

KLÁŠTER AUGUSTINIÁNŮ S KOSTELEM NANEBE

Summarium rerum memorabilium conv. Tust. 1799 s něko-

VZETÍ P. MARIE. (Trajer Joh. 1. c. 861. — Chronicon et Acta Memorabilia coenobii ord. Érem. S. Augustini in r. civ. Tusta fundati A. MDCCI conscripta. (Na desce: Liber major memorabil. Conventus Tustensis). — Liber minor memorabil. conv. Tu-stensis, ab anno 1680. — lika vyobrazeními v textu.)

Založen byl od krále Václava II. a jeho choti Jitky roku 1287 (opis stvrzovací listiny biskupa pražského Tobiáše z Bechyně ze dne 28. ledna 1288 v lib. memorabil klást.). Pokud se stavby týče, známo, že r. 1379 arcib. Jan z Jenštejna povzbuzoval k příspěvkům na dokončení stavby klášterního kostela. V bouřích husitských klášter vyvrácen, avšak chrám zůstal neporušený, byv opatrován na dále od obce, která jmění klášterní pro sebe zabrala. Po dobytí města Martinem Huertou r. 1620 uvedeni trvale do města opět Augustiniáni a jmění, pokud zjistiti se dalo, jim vráceno a přidány k tomu statky bývalého primasa Domažlického Adama Voprchy z Uračova, propadlé konfiskaci. R. 1671 položen základ

•D

A.

'    -'j

i l l>

tÉH

Ji

řírvt

iv:.$

Obr. 55. Domažlice. Klášter a kostel Augustiniánů r. 1674 (dle vyobrazení v pamětní knize z r. 1799).

k nynějšímu klášteru (strana východní), k němuž trakty ostatní po r. 1746 přistavovány. Značným přestavbám a opravám podroben byl kostel v létech 1676, 1741, 1774 a 1829—1832, které s něho úplně setřely původní podobu.

Z původní stavby chrámové zbylo jen zdivo, jež dnes tvoří jádro presbytáře, obalené vně i uvnitř nevkusným barokovým pláštěm. Též spodní zeď severní boční lodě zachovala se až do dnes a dá se stopovati dle původního soklu v jižní šíji klášterního ambitu. Soudě dle těchto zbytků a starších vyobrazení, měl původní kostel podobu trojlodní basiliky, jejíž choř v závěru až po dnes dochovaný obsahoval dvě křížová travée, sahající as do poloviny nynějšího kostela, kdežto loď svým západním průčelím prodlužovala se bez mála až do stejné čáry s nynějším konventním stavením, tak že celková délka chrámová rovnala se přibližně 40 ni.

Západní průčelí chrámové, prolomené prostým vchodem se světlíkem a velkým oknem nad ním, oživené lesenami, vybíhá v štít po stranách

vykrajovaný. Z volné strany jižní vystupuje předsíň a nad ní oratoř, k nim druží se úzká, nevysoká věž s jehlanovým krytem, s lodí splývá pak stejnou šířkou i výškou choř, vytvořený pěti stranami osmiúhelníka, jediný to zbytek starého založení. Boky choru tvoří s přizdívkou duté segmenty, vytrácející se v obezdívce čtyř starých opěráků nárožních. Kordonová římsa ve třetině výšky obepíná veškeré volně vystupující částě stavební. Dvě okna v choru a dvě lodní zakončena jsou barokovým obloukem, stopy původních oken v závěru chórovém se neshledávají.

í r

¹    É

v:-.    ■;*

m"

' II

Uif

I 11

l í- l i

1 L

_

-i ! --

'

i&F3

Obr. 56. Domažlice. Kostel Nanebevzetí P. Marie při klášteře Augustiniánů.

Do chrámu vedou prosté dvéře kobkou na jižní straně, ku vchodu západnímu pak nádhernější portál, kterým se až do r. 1842 vcházelo do hraženého prostranství před vchodem jižním; týž po rozboření této ohrady přenesen a s ním též sochy ze staré zdi na novou zeď zahradní. Hlavní jeho okrasou jest kutá železná mříž baroková, vyplňující celou vrátnici (obr. 57.). Nad štítem portálu socha Bolestné Matky Boží a dvě postranní sochy světců, na zdi sochy svátých: Tomáše z Villanuovy, Jana Nep., Václava, Gelasia a Vavřince, vesměs díla Frant. Ringelhahna (* 1706, ý v Domažlicích r. 1789), znamenané jménem sochařovým a letopočty 1743 a 1744, v kterýchž letech též portál postaven byl.

Vnitřní prostora chrámová obsahuje 1 oď, dělenou potrojnými pilastry na dvě plackami překlenutá pole; v západní její části empora na třech obloucích, z nichž prostřední, většího rozpětí, jest elliptický. S obou

■íS

jfrV'

t\

? ’T

■“V

'“‘i;

V⁵

Oor. 57. Domažlice. Kutá mříž před klášterem Augustiniánů.

stran druhého pole otvírají se širokým obloukem do lodi oratoria. Choř o stupeň zvýšený, bez zvláštního vyznačení oblouku triumfálního, obsahuje užší pole s plackovou klenbou a konchový závěr, vyplňující tři strany původního polygonu. Před chorem kutá mřížka stejného původu s vraty výše uvedenými. Dlažba nová, zbytky staré nalezeny před průčelím chrámovým ve hloubce 1 m pod zemí.

Oltáře tři i s obrazy jsou díla novějšího, dvě sochy (sv. Augustin a sv. Řehoř) na oltáři hlavním jsou z XVIÍI. stol.

V    presbyteriu obraz olejový, 0'90 m vys., 061 m šir., Madonna s děckem, kopie dle originálu florentinské školy.

V    lodi dřevěný krucifix, dobrý korpus životní velikosti, z XVIII. stol.

Monstrance barokní, paprsková, 063 m vys., melchisedech vrouben

jest stříbrným volným proutěním s listy a květy, pod ním kniha se sedmi pečetěmi a beránkem, po straně Zvěstování P. Marii, nahoře Bůh Otec, jinak hojně applikováno květů, klasů a hroznů. Bez značky. Dobrá práce z XVIII. stol.

Ciborium 33 cm vys., empirové.

Kalich stříbrný, 28 cm vys.; kupa obložená košem prolamované a tepané práce; bez značky, XVIII. stol.

Kalich stř., 26 cm vys, kupa v koši prolamovaném a tepaném, jemně ciselovaném, bohatého dekoru, bez značky, zdá se býti imitací staršího díla z konce XVII. stol.

Zvony: 1. a 2. ulity byly r. 1892 Jos. Diepoltem v Praze.

3. Výška 034 m, průměr 040 m, znamenaný letopočtem 1808 a plaketami P. Marie Pomocné, sv. Jiří a štítkem zvonařovým, ulil Petr Perner v Plzni.

KLÁŠTER, přiléhající k severní straně kostela, tvoří čtverec

s rajským dvorem uprostřed a s ambity hladce křížem sklenutými. Strana východní, obsahující vchod, nad nímž socha sv. Tomáše, jest nejstarší částí kláštera, v nynější podobě r. 1671 postavená, tvoří čelo do města obrácené; roku 1746 položen byl základ k traktu severnímu, (tou dobou dřevěnému) a západnímu, jimiž čtverec klášterní uzavřen. V přízemí severního traktu refektář, dohotovený r. 1752, vchod tesaným barokovým ostěním obložený, velká síň obdélníková se čtyřmi okny na sever a dvěma v západním čele, klenba valená s okenními výseky, na stropě ve třech stuccových kar-tuších freskové obrazy výborně traktované a dobře uchované; v prvém poli legendární scéna v hodovní síni (sv. Tomáš z Villanuovy myje nohy Kristu v podobě poutníka), ve druhém obraz allegorický na slova žalmu 144., v. 16., ve třetím smrt sv. Mikuláše Tolentinského, při rámu monogram F. I. L.

(Fecit Jul. Lux). (Obr. 58., 59., 60.)

Na stěnách zbytky výborných tapet plátěných, ve špaletách okenních zběžné malby ornamentální, čtyři lunety vyplněny olejovými obrazy valně sešlými, ale výborně malovanými (Herodiada, Šalamounův rozsudek, Vražda dítek v Bederně a Zapření Krista Petrem, poslední úplně zkažený).

Madonna s Ježíškem na rukou a žezlem, 1*28^ vysoká, u nohou pláštěm Madonny chráněné dvě drobné figurky, držící cípy srpku měsíce, zlacení i polychromie, ač ne již původní, dobré, tváře líbezné. Velmi cenná řezba ze XVI. stol. (Obr. 61.)

Soška sv. Šebestiána, 085 m vysoká, dobrá řezba baroková z XVIII. stol. (Obr. 62.)

fř

Zi.

k. Wj

Obr. 58. Domažlice. Fresková malba v refektáři kláštera Augustiniánů.

\' % ■ ■?

,■*' vít v 4

.is# fÉ^

ít

li

i/.

í-

t'.'

dčS &

í„*>

řV řV !t\'

& : ¹

N7

:i •

7*

RS:;"

k- .

tv|

C2Č

sj

iU

U-*

rv

t |

\

í€-,í    \ •• t

««

,v

bJ

řvmr

(i

•%.

SEÉÍ»> - . ! ’fc, ^

W W'.K

V'Z

É tíl

i⁴’

<*I

k ;j

lál

y»j

/j

^v$2

SR

-ííi

Tf

Obr. 59. Domažlice. Fresková malba v refektáři kláštera Augustiniánů.

Ku

L|

i?

x. v

LV

• N V

%

4,/

L -

i

JÍ v.

$

. /'

Obr. 60. Domažlice. Fresková malba v refektáři kláštera Augustiniánů.

r*

r.‘₍

P

i

7

lť-\

3

!f

í

v

A

H

E

gjgr,

Jjtegf

K-JK,

k m

lÉN

r&L

i

£

Př

Éifj

I ■

«

v

7

/

t

; 1

^ ■

P3

řj

'//Má

IV

i

i

f

i

.

,< ,j:

/.

■ /y XL , ■_ ^.-u, 'i

.

isy

'*11

k^á

Velká skříň baroková s pěkné řezaným nástavcem a s barevnými intarsiemi. Pendant v měst. museu.

V prvém poschodí dveře vedoucí do provincialatu nad refektářem, dubové veřeje a profilované pažení s architravem, vněm znak řádový a nápis:

L^etantes Intrate fratres, paCe ET AMORE DVCtI. (1757.)

T»Yj

" • >A • jív

-i

Obr. 61. Domažlice. Madonna v klášteře Augustiniánů.

Obr. 62. Domažlice. Soška sv. Šebestiána v klášteře Augustiniánů.

Tamtéž na chodbě velký olej. obraz, podřízené hodnoty, představující zakladatele kláštera v brnění, s korunou, v rohu signatura: piny. W. K. (Kaplánek) 1741.

V knihovně klášterní, obsahující většinou theologická díla, na mnoze cenná, některá bohemica (rejstřík z r. 1776): Historicus Liber M. S.

(D 65), Menšík Jak., O mezích a hranicích (E 140, E 145), Vrba Jak., Krátký výtah práv m. (E 143, 151), Vindiciae Boemiae (E 125), Černín Adalb. de Chůd., Propositiones ex univ. philos. sistema juris gentium (E 42, 43,

F 72) a m. j.

-

Zahrada, obkličující se dvou stran klášter, rozkládá se z polovice na valech a hradební zdi městské, jež byly r. 1785 klášteru postoupeny; stopy dosud zřetelný.

S klášterem sousedí stará škola, v níž snad umístěno od r. 1682 (1728) až 1778 pod správou kláštera stávavší gymnasium; průčelí má prostý barokový štít a vchod.

P ...

í

SÍ*«»v

Obr. 63. Domažlice. Kaple sv. Antonína se špitálem.

KOSTELÍK SV. ANI ON ÍNA vznikl as současně se založením špitálu kolem r. 1331, při čemž správcem obou ustanoven nepochybně kněz z řádu sv. Antonína. Výslovně uvádí se r. 1415. Kaple v XVII. stol. zpustlá, r. 1666 sice opravená, avšak r. 1695 nadobro požárem zničená ustoupila nové a ve větších rozměrech založené kapli, vybudované v podobě dnešní mezi lety 1696—1699; stavitelem jmenuje se Karel Saneta (Zanetti). Náklad na stavbu nesli četní dobrodinci a dárcové, jimž se kaple od svého založení až podnes v hojné míře těší.

Stavba tvoří v základě pravoúhlý kříž, jehož stejná ramena ve světlosti 22’50 m dlouhá, 8⁻80 m široká tvoří pět čtvercových polí, uvnitř hladce křížem sklenutých. V krajním poli levém byla až do r. 1876 kaple loretánská. Nad křížením sedlových střech vystupuje ze slemene nevkusná* plechem pobitá zvonice. Jednotlivé stěny omezeny jsou zevně lesenami

a mdle oživeny oknem do polokruhu sklenutým. V západním čele prostý čtverhranný vchod s renaissanční římsou, v jejíž poli výklenek a rok dokončení stavby 1699. Celkový dojem stavby svou plochostí a střízlivostí působí jednotvárně. (Obr. 63.)

Vnitřní úprava z větší části nová. Čtyři oltáře: sv. Antonína (hlavní) sv. Josefa, sv. Jakuba a Rodiny Páně byly pořízeny r. 1876, při čemž použito různých podrobností ze starších barokových oltářů, obrazy k nim maloval a obraz sv. Jakuba přemaloval rodák zdejší Petr Wimmcr; socha sv. Josefa, dřevěná, baroková, přenesena ze zrušené kapličky na Týnském předměstí.

Poblíž hlavního oltáře na levé stěně deska mramorová z r. 1862 s nápisem vztahujícím se k smrti dobrodince města a chudé studující mládeže, děkana P. Antonína Příhody, jehož místo pohřební označeno bylo v dlažbě kostelní vytesaným A. P T* 1749.

Hi.

r-

Ze dvou zvonů větší má opis: A FVLGVRE ET TEMPESTATE LIBER A NOS DNE IESV CPIRISTE 17 . . (další pro nepřístupnost ne-čitelno).

Menší zvon je bez nápisu.

KAPLE A HŘBITOV U

Obr. 64. Domažlice. Hřbitovní kaple sv. Jana Nep.

kO

G'i

SV. JANA NEP. na Týnském předměstí. Na hřbitově založeném r. 1614, vystavěti dal a sám posvětil r. 1699 děkan zdejší a potom kanovník Svatovítský Jan Ludvík Steyer kapli k uctění sv. Jana Nep.

Šestiboká kaple lesenami oživená a prolomená na pěti stranách polokruhovým oknem, kryta jest stanovou střechou, vybíhající v malebně kreslenou zvoničku. Polokruhem zakončený vchod (nad ním oválové okno) vede do vnitřní prostory paprskovitě sklenuté. Zde oltář s nástavcem ve způsobě výklenku se vkusným barokovým orámováním, výborně řezaným. Sochu sv. Jana Nep. v nadživotní velikosti po způsobu modelu Rauch-můllerova řezal dle Schallera Widmann (Widimon), dle udání děk. Hájka v jeho pamětech Fr. Ringelhahn (poslední udání zakládá se na značce sochaře tohoto F. R. 1773, kteráž spatřuje se na levém ze dvou andělíčků, snad později přidaných). Nad výklenkem dobrý obrázek zakladatele, modlícího se k Matce Boží. (Obr. 65.)

TL

•1

Ti]

Elf-

S§

I g: p

I i

-m

mm

&ss

■í

i:

?!

JMI

alte

f*

rW‘

ti

h’

li;

fWPJÍ¹

I.....——ri—j

Obr. 65. Domažlice. Nástavec oltáře v hřbitovní kapli sv. Jana Nep.

Žulový epitaf 160 m vys., 0’70 m šir., nahoře erb čtvrcený (střídavě jelen v právo nad zdí skákající a paprsková hvězda mezi sloními troubami, v klenotu dvě helmice s týmž znakem; pod erbem nápis:

Monumentům PeriLLustris ac generosi Domini Francisci Equitis de Frankenbusch Legionis Caesareae Saxo Cobur gianae Equitum Magistři

ac

unius cohortis Ductoris qui

pie obiit Tustae aetatis 44 annorum die 15. Novembris Anno 1781 Requiescat in páce.

Z věnčí renaissanční kazatelna na cihelné podezdívce, pře-nesenájsem ze zrušeného kostela sv. Jakuba (obr. 66.). Ambonu tvoří čtyři strany⁷ šestiúhelníka, zdobené ornamentálními náplněmi, na jedné z nich

ysííí

iaggt

0A

!*»

fS

I*

| x C)

gji

:h£

!£**,

isy

* • V/ v

>h v

3C

*»j-:

d

Ás ■

______—r^=^fř

igF]

. "-.ir.

Hú&mĚ

ífjj.

Obr. 66. Domažlice. Kamenná (žulová) kazatelna na hřbitově u sv. Jana.

erb města Domažlic a letopočet 1562, na jiné štít se značkou děkana Václava Žateckého; viz jeho epitaf v kostele »u Svatých*.

Na hřbitově železný, kutý kříž z r. 1818 zdařilé koncepce, výška ornamentovaného prutu 0'75 m (obr. 67.).

SVATY VAVŘINEC (VESELÁ HORA). Na vrcholu hory po

jmenované dle někdejších majitelů vyskytuje se porůznu struskovitá hmota, jakáž shledává se jinde na t. zv. spečených valech předhistorických; avšak příkopů a valů zde více znamenati nelze.

KAPLE SV. VAVŘINCE. R. 1695 založila měšťanka Domažlická Zuzana Veselá na tomto místě menší kapli, kteráž r. 1698 synem jejím dostavěna a poustevníkem obsluhována byla. R. 1761 kaple ta pro chatrnost byla již zavřena. Na jejím místě nákladem obce zbudována a r. 1775 posvěcena byla nová větší kaple; táž pak Josefínským patentem zrušena, stála až do r. 1810 opuštěná a vnitřního zařízení zbavená. Řečeného

roku znova opravena vně i uvnitř, ale teprve po opětné opravě r. 1851 znovu vysvěcena.

ítjh

ml

(<p

"V

Stavba orientovaná s ob-hroubiou barokovou výzdobou. Obdélná loď 14'40m dl., 13 0 m šir. s jednoduchým, hladkým štítem ukončeným průčelím a boky o třech osách, v nichž po barokním okně a v prostřední jednoduchý, polokruhem zavřený vchod (severní strana v detailech propracovanější). Choř proláklinou zúžený s lodí stejně vysoký, uzavřen třemi stranami osmiúhelníka a prolomen na stranách dvěma okny, v nárožích pi-lastry. Nad slemenem šindelové střechy prostá zvonice s dvěma nepřístupnými (novými od Pernera v Plzni) zvonky. Loď uvnitř plochým stropem krytá, v západní části empora s barokovou poprsní, na níž temperové obrazy čtyř sv. Otců církevních z 18. stol., na každé podélné stěně dva zděné pilastry nesoucí dekorativní vázy. Oblouk triumfální, stlačený a choř paprskovitě sklenutý dekorovány jsou pilastry, po nichž běží římsa. Vnitřní zařízení bezcenné.

pg§

4>

Obr. 67. Domažlice. Kutý kříž náhrobní na hřbitově u sv. Jana.

Hájek (Donau).

Tra jer Joh., 1. c. 850.

Osada u Všerub (pod Sv. Annou), jejíž něm. jméno povstalo z názvu Tanna, kterýž dosud ozývá se v německém pojmenování osádky Sv. Anny (Tannaberg). (Privilegia Vserubská ze 17. stol.)

MEŠNÍ KAPLE NEJSVÉTĚJŠÍ TROJICE, vystavěná r. 1698 nákladem Jana Miincha, sedláka v Hájku. Slohu prázdná, jednoduchá budova, tvořící oktogon prolomený čtyřmi segmentovými okny a obyčejným vchodem; střecha stanová vybíhá v cibulovitou zvonici. Uvnitř prkenný strop, cihlové dlažky tvoří kruhové, protínající se spáry. Jednoduchý renaissanční oltář z doby založení, na něm slabé obrazy Korunování P. Marie a sv. Barbory.

Zvonek v lucerně má plakety sv. Jana Nep., Nejsv. Trojice a Panny Marie, medalion se jménem zvonaře IACOB WILHELM SEITZ IN PILSEN, a na boku letopočet 1778.

Obr. 68. Kaple sv. Vavřince na Veselé Hoře u Domažlic.

Havlovice.

Šnajdr, 1. c. 79. — Zápisy a paměti děkana Hájka. — Památky arch. V. 237. — VI. 77. — Posel od Čerchova XXII. 1.

V lese Okrouhlíku u Havlovic nalezeny v r. 1862 pod velkým pískovcovým balvanem bronzové předměty (pět kruhů hladkých i rýhovaných, zlomky kruhů, srp, části srpů a nožů, hrot šípu, břit palstavu, hřeb [jehlice] se silnou hlavou, kusy drátů a dva kusy spěže).

Herštejn.

Heber F. A., Burgen u. Věstěn IV., 169. — Sedláček Aug., 1. c. IX., 35

(s půdorysem).

Na rozdíl od staršího, nad Pivoní se zvedajícího hradu téhož jména Nový Herštejn zvaný. Sídlo panského rodu, dle všeho větve rodu pánů z Risenberka, známé teprv od polovice XIV. stol. (Břeněk z Herštejna 1355). Hrad byl ve druhé polovici XV. stol., jsa tehdáž v držení Jana Herštejn-ského z Vilhartic od Bavorů dobyt a pobořen. Později získal hradu a statku Puta Švihovský z Risenberka, od něhož aneb od jeho syna Břeňka hrad poněkud opraven, avšak od obce Domažlické, která r. 1524 zboží Herštejn-ského koupí získala, opuštěn a vlastní zkáže odevzdán. Herštejn pro účastenství Domažlických v odboji stavů proti Ferdinandovi I. s jinými statky obci konfiskován a prodán Šebestiánovi Markvartovi z Hrádku; později získali jej Černínové a připojili k panství Chuděnickému, při němž do dnes ostává.

Z hradu, vybudovaného na vrchu, jenž na jihu souvisí s pohořím Novokdyňským a na ostatní strany příkře spadá, zachovaly se značné ještě zříceniny. Podhradí v podobě nepravidelného trojúhelníka, chráněné válem, příkopem a vnitřní zdí, obkličuje vlastní, výše na skalnatém temenu se zvedající hrad, k němuž přístup od jihu chránila velká bašta čtverhranná s okrouhlou nárožní »panenskou« věží, dále v rozích hradebního trojúhelníka položené dvě věže a přední brána.

Z vlastního hradu zachovala se mohutná, věži podobná palácová stavba, obývaná jen v nejvyšších, nyní již sesutých patrech; přístup k ní byl po zvoditém mostě, který k ní z protějšího k hradební zdi přilehlého stavení položití se dal. Dekorativní části nikde se nezachovaly.

Hiršov (Hirschau).

Trajer, 1. c. 175. — Pamětní kniha farní z r. 1837. — Matriky z r. 1836.

Osada pozdějšího založení v mýtině lesů Šumavských na říčce Koubě, uvádí se v XVII. stol. (1676) jako příslušenství panství Risenberského.

FARNÍ KOSTEL DOBRÉHO PASTÝŘE. Roku 1830 učinil zdejší rodák Ondřej Schmidtpeter nadání k stavbě nového kostela, při kterém roku 1836 lokalie byla zřízena. Před tím stávala zde šestiboká kaple, původem z r. 1750.

Neslohová, orientovaná stavba skrovných rozměrů, pod šindelovým krytem. Loď obdélníková s předsíňkou v západním průčelí, kdež prostý vchod, prolomena na každé bokové straně třemi, polokruhem zavřenými okny; choř čtvercový užší a nižší, k němu přiléhá na severní straně nevysoká věž s cibulovou bání, v její přízemí sakristie. Loď ve tři travée hladce křížem sklenutá, oblouk triumfální polokruhový, choř přepíná křížové klenutí.

Tři oltáře jsou vesměs bezcenné.

Při vchodu žulová křtitelnice tvaru kalichového, na ní opakuje se dvakrát kříž a srdce, táž nezdá se býti původu středověkého.

Kasule z bílé hedbávné látky, bohatě vyšívaná pestrým hedbávím a vlnou (žluté větévky barokové, mezi nimi naturalistické květy); při dolejší obrubě na dorsalním kříži vyšity dva sdružené erby: v levém zvíře (laň?) s větévkou v hubě, v právo skákající, v pravém čtvrceném střídavě šíp na kosém vlnitém břevnu a tři hlavy ptačí (?). Z počátku XVIII. stol.

Dva soustruhované svícny mosazné, barokového již rázu a jiné dva cínové na trojbokých podstavcích ze XVII. stol.

Kalich stříbrný (výška 27 cm), kupa obložená košem prolamovaného a dobře tepaného díla asi z r. 1840.

Monstrance téhož díla a z téže doby, obé prací zdejšího rodáka

Seidla.

Zvony: 1. Výška 045 m, průměr 0'59 m. Nahoře opis: MlCH GOSS Bartholom^e • Kaffel k • k • Hof Glockengiesser in Wien

1841. Na plášti plaketa Dobrého Pastýře a Ukřižovaného.

VALENTIN

2.    Výška 025 m, průměr 0‘34 m, opis jednořádkový:

LISSIACK GOSS MÍCH IN PRAG 1748, pod tím vlys z drobných akantových listů, na boku relief sv. Jana Nep. (Zvon tento pochází bezpochyby ze zrušeného kostela sv. Jana Nep. v Cachrově; zpráva v »Bote aus dem Bóhmerwalde* V. č. 9.)

3.    Výška 0'29 m, prům. 0'38 m, na něm festony slunečnicové a dvě plakety s dvojicemi světců (Pavel a Jan, Tadeáš a Simon); bez letopočtu, ale z Plzeňské zvonařské dílny Pernerovy z polovice XVIII. století (Plzeňské listy r. 1885, čís. 125: Některá dáta o zvonařství a konvářství v Plzni).

Hrádek.

Skalnatý kopec nad chodským Újezdem s pomníkem duševního vůdce Chodův v povstání za svobodu proti Lamingenovi, Jana Sladkého (Koziny), popraveného v Plzni r. 1695. Socha, postavená r. 1895, jest společným dílem sochařů Fr. Hoška a Č. Vosmíka.

Na vrcholu nikde není stop valů ni jiných zbytků nějakého opevněného sídla, k němuž název místa ukazuje.

y

Hrůbek u Zdanova.

Trajer J., 1. c. 839.

KAPLE BLAHOSL. KOLOMANA, vystavěná mnichy kláštera Augustiniánů v Pivoni r. 1684. Kaple po zrušení kláštera r. 1787 opuštěná, byla r. 1860 obcí Dražinovskou opravena a znovu posvěcena. Při kapli byla poustka.

Stavba tvoří v základě oktogon paprskovitě sklenutý hlubokými kápěmi a osvětlený čtyřmi podélnými, nahoře i dole polokruhem zakončenými okny. K oktogonu pojí se pětiboký chorek stejné výše s kaplí, v něm křížové a paprskové klenutí. Vysoká, stanová střecha vybíhající v cibulovitou

věžici (2 zvonky jsou nepřístupny) přispívá účinně k malebnému celku štíhlé, na venek četnými lesenami oživené budovy. Do vnitř vedou dva polokruhové vchody s kamenným ostěním a oblamovanou římsou nad architravem, v jejíž středu výklenek. Podlaha má původní dlažbu z čtvercových a šesti-hranných dlažek, v ní spatřuje se žulový náhrobník s nápisem

REQVIeícant in páce Amen A 17

Oltář je hrubá architektura baroková s obstojnou figurální výzdobou, obraz mouřenecké P. Marie, ze XVII. stol., který na něm dříve býval, visí nyní na levém oltáříku.

Chodov.

fpÉpil

1 wm

Chodská ves na silnici z Trhanova do Bavor.

V obci u cesty starý žul. kámen 0⁻90 m vysoký, na něm vypoukle tesaný kříž. O původu a významu kamene domácí lid neví dáti již žádných zpráv. (Obr. 69.)

i.?.

WL

Chrastavice.

Obr. 69. Chodov. Pamětní kříž v obci.

Nález bronzových a hliněných předmětů v mohylách na pomezí obcí Chrastavic a Milaveč (v. t.).

Kanice.

Sedláček Aug., 1. c. IX. 126. — Sommer J. G., 1. c. VII. 195.

První zprávy vyskytují se o místě teprve ve XIV. stol., kdy ves byla v držení Děpolta z Risenberka, jenž se odtud psal (1325). Týž anebo jeho nástupce přesídlil se odtud na blízký, nově vystavěný hrad Netřeb (Nový Risenberk). Dalšími držiteli ve XIV. stol. jmenují se Racek ze Svamberka a po něm Ješek Kozíhlava z Pňetluk, načež nastupuje v držení Kanic rod vladyk z Cachrova, který podržel statek bez přerušení až do konce XVII. stol. a byl též původcem nynějšího zámeckého stavení. Po Kanických z Čachrova žádný jiný rod na dlouho v držení statku neostával.

ZÁMEK, jednopatrová, zevně modernisovaná budova dle rázu stavby ze XVI. stol. pocházející, uzavírá dokonale čtvercový dvůr. Strana západní (čelní) jest o patro novou přístavbou zvýšena a též nově vystavěným portikem opatřena. Přízemek mohutného zdivá vesměs klenutý, kolem běží chodbička, otvírající se na každé straně do dvora třemi oblouky, valené její klenutí prostoupeno jest střídavými výseky. V přízemí nízké, klenuté

jizby pro čeleď a komory pro domácí potřeby, v prvním patře pokoje s rákosovými stropy. Střed strany severní zaujímá kaple, založená r. 1765 rytířem Jos. Schmiedgrábnerem z Lusteneggu, dvěma plackami sklenutá, zřízená vybouráním klenby přízemní. V ní oltář s obrazem sv. Jana Nep. v dobrém barokovém rámci.

na

U osady KAPLIČKA, kterou r. 1865 vystavěti dal polní zbrojmistr Fr. hrabě Gyulai z Maros Németh na paměť svých sester zde pohřbených: Alžběty G. (* 1795, f 1798) a Amalie G. (* 1796, f 1825). O tom kapličce kovové desky s českým a německým nápisem.

Kdyně (Nová Kdyně. Neugedein).

Scha 11 er Jar., 1. c. XII. 64. — Posel od Čerchova XVIII. č. 15. — Method XXII. 95, 98. — Liber memorabil. obecní od r. 1797. — Pamětní kniha farní, založ. r. 1854, s výpisy starších inventářů a knih pamětních ze XVII. a XVIII. století. — Matriky I. od r. 1635, II. od r. 1679.

Osada pod hradem Risenberkem, později (již 1508) městečko, ode dávna poddané pánům z Risenberka a pozdějším držitelům hradu a panství. Při městě starší čásť obce Stará Kdyně, v níž fara i kostel Nad Starou Kdyní městiště pusté vsi Koj etic.

RADNICE (v XVII. stol. spodek zděný, na něm štok dřevěný), prostá, dvojpatrová budova bez slohové úpravy, přestavěná r. 1800 a 1850. V úřadovně chovají se privilegia (vesměs originály) na pergamenu, německy psaná:

1.    Ferdinanda III. z r. 1637; potvrzuje výsady udělené městysi Nové Kdyni Janem Filipem Kratzem svob. pánem ze Scharffensteinu r. 1624.

2.    Jana Aug. hraběte ze Solmis z r. 1671; potvrzuje výsady předešlé (6 listů se 3 vis. pečetěmi hr. ze Solmis, Jiřího Vác. Černína z Chuděnic, J. Příchovského z Příchovic).

3.    Wolfa Maxmil. svob. pána z Lammingen z r. 1677; confirmace přivil, z r. 1624 (6 listů s vis. peč. Lammingena, Ferd. Vil. Popela z Lob kovic, a Jindř. hr. z Guttensteina).

4.    Jiřího Jindřicha svob. pána ze Stadionu z r. 1710; potvrzení výsad z r. 1624 (6 listů s vis. peč. Stadiona, Jana Leop. ze Sirndingu a Bedř. Jaroši. Hory z Ocelovic).

5.    Josefa II. z r. 1784 (confirm. přivil.).

6.    Téhož z r. 1787; potvrzuje výsadu městu udělenou Marií Terezií na dva týdenní trhy.

7.    Františka II. z r. 1795; confirm. privilegií předešlých.

Staré městské knihy: I. z r. 1649 (starší shořely při požáru r. 1781), II. od r. 1691, III. 1710, u soudu dříve chované, odevzdány do Zemského archivu.

Na věžici radniční dva zvony: 1. vysoký 0‘40 m, prům. 0‘50 m, na plášti obrázky Nejsv. Trojice, Nanebevzetí P. Marie a sv. Mikuláše, letopočet 1801 a medalion zvonaře Petra Pavla Pernera v Plzni. 2. bez letopočtu, je novější.

Dvě pečetidla stříbrná. Větší prům. 3 cm se znakem města (věž, po každé straně vzpřímený lvíček) a opisem: SIGILLVM • CIVITATIS . NOWI • KD1NI • , menší průměru 2 cm, s týmž znakem a opisem.

Obě ze XVI. stol.

rl

jfjf

JM

■y

SPĚ

i*

1 I

ti

Obr. 70. Nová Kdyně. Kostel sv. Mikuláše.

DĚKANSKÝ KOSTEL SV. MIKULÁŠE připomíná

se ve

XIV. stol. jako farní, r. 1573 uvádí se v lib. visit, při něm farář pod obojí. Kostel rozšiřován a obnovován r. 1763 nákladem patrona hrab. Stadiona, po té i uvnitř novým nářadím opatřen a r. 1771 benedikován. R. 1806 povýšena fara na děkanství.

Orientovaná stavba, původem gotická ze XIV. stol., presbyterium v původním tvaru, loď a věž barokisovány v XVIII., stol., při té příležitosti přistavěna též sakristie a dvě boční kaple s oratořemi. Původní stavba spočívá na jednoduchém gotickém soklu. Kostel stojí uprostřed hrazeného hřbitova opodál města a na výšině, vystupující dále k vrchu Skarmani.

V západním průčelí čtyři pilastry nesoucí přímou římsu, nad ní barokový štít, v jehož středu socha sv. Mikuláše ve výklenku; nad vrcholem vkusný kříž kutého díla s drobnými kotoučovými ozdobami. V čele hlavní vchod segmentem překlenutý, nad ním kamenný erb hrabat Stadionů, výše obyčejné okno segmentové.

Loď, taškami krytá, prolomena jest na straně severní třemi, na jižní straně dvěma podélnými, rozšířením a eliptickým zaklenutím barokisovanými okny. Uprostřed jižní strany nevysoká věž čtvercového půdorysu, krytá cibulovou bání, do kobky pod ní vchází se jednoduchými, hrotitými dveřmi, přístup do vyšších pater a na půdu kostelní okrouhlým schodištěm vně.

IPEiSi

f—Y

Choř nižší a užší, od lodi štítovou zdí oddělený, obstoupen jest čtyřmi opěráky o jednom ústupku s kosinami někdy v lomeničky vy-

bíhajícími a prolomen čtyřmi okny, f z nichž boční rozšířena a segmenty P

Spí

íl

zaklenuta, gotická okna šikmých stran závěrových ve světlosti zazděna a jen čelné okno v původním tvaru ponecháno, ač i zde kružba byla vylomena. Boky choru zakryty jsou pultovými střechami nižších čtverhranných kaplí, nad nimiž jsou oratoria osvětlená obyčejnými segmentovými okny.

I-; - i r í ■ f i f i r

Vnitřek. Loď 7‘85 m široká, 200 m dlouhá, kryta jest plochým stropem; v zadní části dřevěná kruchta; v právo široký oblouk na místě bývalého portálu otvírá se do neklenuté kobky pod věží. Triumfální oblouk hladce do polokruhu sklenutý má plnou šíři choru 5 25 m a jest patrně přestavěný.

Obr. 71. Nová Kdyně. Půdorys kostela.

Choř o stupeň zvýšený uzavřen jest pěti stranami (2T5 ni) pravidelného osmiúhelníka; k němu pojí se čtvercové travée křížem na žebra sklenuté, s nímž celá délka jeho dosahuje 9 80 m. Žebra klenby, jejíž hřebeny jsou vodorovné, mají profil jednoduše vykrouženého klínu a jsouce bez konsolů, vystupují dvojím výkrojem při patě bezprostředně ze zdí. Ze dvou svorníků je přední okrášlen dvojitou, plastickou růží. Do bočních kaplí a oratorií, jichž stropy jsou na rákos, otvírají se široké, eliptické oblouky.

Hlavní oltář na kamenné tumbě jest slušná architektura pozdního baroku se čtyřmi sochami světců (mezi nimi Petr a Pavel) a sousoším

Nejsvětější Trojice s chorem andělů v hořejším nástavci; na něm olejový obraz as 2*5 m vys., T50 m šir. sv. Mikuláše chleby rozdávajícího z lepších

děl Ignáce Raaba.

Oltáře vedlejší: v kapli pravé malý oltářík se slabým obrazem sv. Barbory, v lodi oltáře sv. Anny a sv. Jana Nep., prosté barokové stavby s bezcennými obrazy; na oltáři sv. Martina, postaveném r. 1774 s postranními sochami sv. Linharta a Vendelína, uprostřed dřevěná socha Matky Boží s Ježíškem v životní velikosti, pracovaná dle staršího ještě gotisu-jícího vzoru.

Kazatelna, křtitelnice, tato s třemi reliefy a spočívající na klečícím Turčínu, varhany v slušném ornamentálním orámování, lavice a velký krucifix jsou vesměs díla baroku z úpravy vnitřní, předsevzaté r. 1763.

Lampa měděná, postříbřená, před oltářem sv. Martina, typická forma renaissanční v okolí běžná (viz Všeruby), s třemi uchy v podobě kariatyd, prolamované a ryté práce, XVII. stol.

Kaditelnice měděná, baroková, s vysokým homolovitým víkem, hrubě tepaná práce z XVIII. stol. Jiná kaditelnice empirová.

Ostatní náčiní kostelní je bez ceny.

Zvony: 1. Výška 0'80 m, průměr 1*03 m, kolem koruny dvouřádkový nápis minuskulemi mdle litými, téměř nečitelnými:

1.    Hb hxtsfns 8 gest 8 ctsía 8 prarnba 8 i 8 jtiunf 8 tut; ... krtsfus

8 tusErjki fjrjirfn 8 trase 8 japlaítl • srpt 8 strm 8 rusicřmt řtíerjij j......

..........8 raiecjEiřr 8 tttecp jahlabagi

2,

bnulj brjt 8 ruku 8 mortrau slntun 8 pante 8 jnsíatua 8 na tutekt klajeg 8 kaplanek 8 j bomajítej 8 1550.

Pod nápisem obrouček z trojlistů, na plášti dva nezřetelně vylité medaliony s poprsím muže a ženy v kroji XVI. stol.; na hambalku vyřezán letopočet 1700.

boky hladké, kolem koruny jedno-

m,

2.    Výška 0‘60 m, průměr 075 řádkový opis majuskulemi ostře vylitými:

&V0 * ffiRRITt * GRTmiTt    LVa KS * SR&RdVS * flLRTfiQVS *

lOíiTCftftGCS ¥ CfflSPÍTR ¥ B&LTíiQSírR * MQLaiiIOR ¥

Počátek XV. stol.

Náhrobník v presbytáři Viléma Colonny z Felsu, zavražděného dne 6. dubna 1648 švédskými vojáky na blízké tvrzi Koutské; deska z červeného mramoru 2 m dl., 1 ni šir., nahoře dva sdružené erby otřelé.

Z nápisu německého, jak jej uvádí Schaller ve své Topografii, psaného švabachem, dnes až na počátečná písmena řádek nic více čisti nelze.

Jiný náhrobní kámen žulový, VIA m dl., 0 88 m šir. tvořil kdysi záklop hrobky, nyní slouží za schod před vchodem do sakristie. Ze dvou sdružených erbů levý svědčí pánům z Guttenštejna, pravý je znak Svam-

berský.¹) Z nápisu na spodní kartušové desce nic se nezachovalo. Z 1. polovice XVII. stol.

V KAPLIČCE P. MARIE před hřbitovem Pieta 1 m vysoká; Matka Boží s rukama sepjatýma, žalem zalomenýma (ohyzdné, nové obarvení). Výborná řezba ve dřevě z XV. stol. (Obr. 72.)

i. T

síp

<fj

M'4

mi

'i -■

; . . , 7j

■ y^sgjSag

: A;

;: i, ■

H

Obr. 72. Nová Kdyně. Pieta v kapli P. Marie před hřbitovem.

Ze dvou KAPLI ve městě byla kaple Nejsv. Trojice zrušena; v druhé kapli při továrně Keilově dřevěná socha sv. Jana Nep., 2 m vys., velmi rázovitá řezba z polov. XVIII. stol.

TOVARNA na vlněné zboží zasluhuje zmínky jako z nejstarších v království i říši (založ. 1768); stavba postrádá slohovosti.

Klěneč.

Trajer Joh., 1. c. 838. — Hypolit Randa, Chodové a jich osudy, 140, 184. — Posel od Čerchova, XXII. č. 1, 46. — Met hod, XXII., 101. — Matriky I. od r. 1647. — Liber in quo varia et diversa notata inveniuntur conscripta a Joanne Schwab curato Klenčzenzi (z pol. XVIII. stol.). — Eichler J., Dotazy k přepracov.

Schallerovy topogr. z r. 1826 (rkp. v zem. museu).

Starobylá osada chodská na úpatí Českéko lesa. Silnice, která tudy z Čech vede do Řezná, druhdy nemálo přispívala k rozvoji obce; na čilé obchodní spojení z doby té dosud upomíná starý poštovský dům ze XVII, stol., z doby té i rychta, jednopatrové stavení s mansardovou střechou a cibulovitou zvonicí, hostinec >U zlatého orla*

Slil

SR8||^

' -t

” "I

Obr. 73. Klenec. Radnice.

a některé jiné stavby v úpravě XVII. a XVIII. století (viz obr. 73.). Též pohraniční celnice tu bývala. Největšího rozkvětu dosáhla osada za pověstného pána Maxmiliána z Lamingen, který i přes zjevnou pospolitost Klenečských s ostatními proti němu pracujícími obcemi Chodskými vymohl jí práva městečka s trhem týdenním a dvěma trhy výročními.

Na radnici německé originály přivilejí městských na pergamenu: majestáty z r. 1678, 1680, 1786 a 1797, pak výsady Wolfg. z Lamingen z r. 1690 a Jiřího Jindř. ze Stadionu z r. 1701.

Pečetidlo městské mosazné z r. 1828. Původní pečetidlo o průměru 25 cm mělo opis: SIGIL • DES • MARCK • KLENITSCH • VORN • WALD • 1680 a ve štítu věž s cimbuřím a otevřenou branou, (Pečeť v archivu zem. musea.) Starší tohoto, snad ze XVI. stol., je farní pečetidlo s obrazem sv. Martina a legendou: SIGILLVM • ECCLESLE • KLENCZENSIS; průměr 3‘5 cm.

FARNÍ BUDOVA, jednopatrová, nad vchodem letopočet 1754, nad vraty do dvora nápis: PRO MERlTO PR^RSENS HABlTATlO CONDlTA CLERO. Dvéře do fary mají pěkné kování.

mm

FARNÍ KOSTEL SV. MARTINA, připomíná se farním teprv r. 1481. Z nedostatku zápisů v knihách erekčních i confirmačních dlužno za to míti, že osada podřízena byla původně faře Chodské při kostele u Svatých v Domažlicích a v místě snad jen kaple nějaká stávala. V pamětní knize farní praví se, že při bourání starého kostela nalezen na jednom trámu vyrytý letopočet 1258, číslo století však postrádá věrohodnosti a chybně vyčtěno bylo as na místě středověké arabské čtverky K. Při kostele tom stála od r. 1713 kaple bratrstva sv. škapulíře P. Marie.

m 'fpiJL

y ,

*>. ’ w*

¹ '•*

...

■)

R. 1820 opravena, a nově

Pro chatrnost byl r. 1737 starý kostel stržen a základ položen k nynější stavbě, kteráž dokonána r. 1746; stalo se tak pod patronátem hrab. Filipa Stadiona, který zde hrobku svého rodu zříditi dal.

pokryta byla věž, kostel pak celý r. 1857 náležitě obnoven.

Orientovaná stavba značnějších rozměrů s dobrými poměry prostorovými a solidní, barokovou architekturou.

Obr. 74. Klenec. Farní kostel sv. Martina.

Západní průčelí o třech osách a dvou patrech rozvrženo pila-strovou soustavou ve tři pole, z nichž střední, širší, vystupuje ve způsobě risalitu, v jehož přízemí hlavní portál, nad vrchní římsou pak věž, v celku čtyřpatrová, krytá cibulovou bání šindelovou. O boky věže opírají se volutované štíty, při jichž patách sochy sv. Petra a Pavla. Ze tří vchodů průčelí jsou boční prosty všeliké architektonické výzdoby a jen prostřední bohatěji vypraven členitým rámováním a vlnitou římsou štítovou nad architravem, v němž nápis:

ILLVstrIssIMa prosapIa staDIanea gratIose fIerI eXstrVIqVe CVraVIt,

v poli štítovém kamenný znak Stadionský. Dorské hlavice pilastrů, na mnoze ze dřeva řezanými nahražené, zdobí dvě řady kymatií.

Podélné strany lodě, v rozích zaoblené, vykazují čtyry osy s příslušnými pilastry a podélnými okny, jež mají polokruhové závěry a zdobeny jsou profilovaným orámováním.

Choř mírně zúžený, stejné s lodí výše, uzavřen jest pěti stranami osmiúhelníka a stejně jako loď pilastry a velkými okny oživen. Z levého boku jeho vystupuje čtvercová sakristie. Nad lodí i chorem šindelový kryt

s jednotným slemenem bez sanktusníka.

Vnitřek jest v prostorách i dekorativní úpravě dobře zladěný. Věž vsunutá spolovice do lodě chrámové obsahuje předsíň a prostupuje kruchtu, zbudovanou na třech valených pasech a mohutným košem, do lodi vypnutou ; na poprsní štukové ornamentální náplně.

">

Wic

■sji

TH

je

rjn

m

imii

JSI

Nad lodí, 20'30 m dlouhou, 12 04 m širokou pne se zrcadlový strop na rákos omítnutý a štukovým dílem na 3 pole rozčleněný. Podélné zdi dekorovány jsou pilastry s korinth-skými hlavicemi, na nichž spočívá římsa běžící v nepřerušení pod valbou stropní. Triumfální oblouk, polokruhový, vyložen v čele širokou ornamentální obrubou, v jejíž vrcholu velký erb hrabat Stadionů v akantovém orámování.

C h o r o stupeň zvýšený a valené sklenutý členěn jest pilastry, na nichž spočívá oblamovaná římsa, na dvě pole; k nim pojí se trojboký závěr; levá stěna prolomena jest vchodem do sakristie a výše dvěma širokými okny oratoria s oblouky segmentovými. Poprseň oratoře vyplňují kartušové štíty s barokovými panély rázu kobercových závěsů, dobrého díla štukového.

m=M

WA

H:

Obr. 75. Klenec. Půdorys kostela.

Z vnitřního zařízení sluší uvésti hlavní oltář, barokovou stavbu běžného rázu, široké rozlohy, s postranními portály, novým oltářním obrazem od Ferd. Velce (1893) a sochami světců Václava, Vojtěcha, Prokopa a Víta v nadživotní velikosti, dobré faktury; nad oltářním obrazem erb hrabat Stadionů.

Oba boční oltáře, stejné, postavené za faráře Pachmayera r. 1777, ve svém způsobu dobré koncepce, oživují postranní sošky světců Petra

a Pavla, Jana Křt. a Jana evang., obrazy na nich (sv. Dominik a Ant. Paduanský) jsou z doby pozdější.

Též kazatelna, čtverhranná (na baldachýnu výborně řezaný Dobrý Pastýř a čtyři allegorické putti) patří mezi barokové výtvory lepšího druhu.

Dvě průvodní tyče s bohatě řezanými rukojeťmi a soškami sv. Martina a sv. Vojtěcha na lepých korinthských hlavicích, z XVIII. stol.

Zvony: 1. Výška 0'6S w, průměr 0 92 m. Na plášti plakety Ukřižovaného s Marií a Janem, sv. Václava a Jana Nep., v kartuši nápis:

HAT MÍCH GEGOSSEN lACOB SEITŽ

IN

PILSEN

1779.

Opis kolem čepce: A FVLGVRE ET TEMPESTATE LIBERA NOS DOMINE IESV CHRISTE, pod tím festony slunečnicové; hořejší i dolejší kraj zvonu spjat je pásem s ozdobami rostlinnými, v nichž střídají se různé figurky a podoby zvířat. Na uchách vousáči.

2.    Výška 0'42 m, průměr 0’53 m, ucha pletencová, opis kolem čepce: sacerboít stc sn rectpe gaf nga irteí Jat eam amsEcrare pod tím facku D fcplf, bez ozdob a plaket, z konce XV. stol.

3.    Výška 0'30 m, průměr 037 m, na plášti plaketa světce s kalichem a palmou, při koruně festony, medalion Jakuba Viléma Seitze v Plzni, při něm letopočet 1776.

4.    Výška 028 m, průměr 0'37 m, plakety sv. Floriana a sv. Barbory, kolem koruny festonové ozdoby a nápis: lACOB WILHELM SEITZ IN PILSEN ANNO 1779 HAT MÍCH GEGOSSEN.

Sedm párů empirových svícnů, pěkných forem, bez ornamentálních

přímětů.

Náhrobníky: V presbytáři deska z červ. mramoru (nad hrobkou)

2’05 m dlouhá, 102 m široká, na ní erb vyšlapaný a nečitelný z větší části nápis:

EN YIATOR IACET HIC

ILLUSTRISSIMUS AC EXCELLENTISSIMUS DOMINUS DOMINUS WOLFFGANGUS MAXIMILLIANUS

DOMINUS BÁRO • DE LAMING • ET ALBERNRET, DOMINUS DOMINIORUM CHODENSCHLOS, RIESENBERG, GAUTH, SAHORZAN, ET NEU MARKT.

SYAE CAESAREAE MAIESTATIS CAMERARIUS ACTUALIS REGIUS LOCUMTENENS

POSTREMUS PROSAPI7E SVJE SURCULUS

Obut secvnda Novembris Anno 1696.

(Nápis doplněn dle zpráv Eichlerových a H. Randy.)

V lodi deset žulových náhrobníků bez erbů, z nich dva nečitelné (nápisy na náhrobníků 1., 2. a 3. doplněny dle Eichlera).

l.

sVbsIste VIator

ET

pIe preCare

IVnIorI

franCIsCo proCopIo hoffMeIster

AB HOFEneK QV^FSTORI REG Vt reqVIesCat In SAnCTA PÁCE OBUT 1 Martij AnnoR. 27.

en VIator

¹

Jindřich Burjan z Guttenštejna držel tvrz Koutskou a f r. 1620, manželka jeho byla Sibylla ze Švamberka.

Soupis památek hist. a uměl. Poi. okres Domažlický.

HIC

qVIesCIt CatharIna

VXor

ChrIstophorI hoff MeIster ab hoffenek teLonarII kLentsChensIs qVje

In seneCtVte bona

: 70 ANNOR: PlE OBÍIt 17 mAy 1750.

3.

D • GEORGlVS • MaLTZER BENE lACET

qVI bene

ANTEA STABAT VIXlT BENE TRANSEGlT ANNOS SVPRA, L.

HIC REQVIESCIT D. IOANNES CHRISTOPHORVS HOFFMEISTER

DE HOFFENEK

SV^R SAC: C^ESARE^E MAIESTATIS TELONARIVS 52 ANN: KLENTSCHy EIUSDEMQUE LOCI PRIMÁTOR 40. ANN • OPTIME MERITUS NATUS, 5. MARTy 1672. MORTUUS 7. AUGUSTI 1751.

5.

6.

epItaphIVM D. franCIsCI VtIers bVrggraVII tranoVLe e MVnDo reCessIt XXVI oCtobrIs DeVs

IpsI peCCata IVVentVtIs reMIttens propItIVs sIt (1733)

STA VlATOR Dnae Marlae Annae SlKÍRSChlN SVb terra QVIesCENTl eXopta Inflnl . . .

DONA ^Eterna QVae bene proVIsae VnaqVe DIsposIta ple oblit tertla May ReqVIesCat In paCe

STA VlATOR

ET eXopta CeLVM D. aVgVstIno sIkIrss qV^rstorI

In kottensLoss atqVe pIe pro eo ora

8. Uprostřed lodi žulový náhrobník 178 X 88 cm s nápisem:

Qv^eris Viator qvi

SVB HOC MARMORE Iacet, Homo, Vt TV Mortalis adm. řeve rendvs Pater Chris

TOPHORVS ADALBER TVS Peschka NATVS 1635 PAROCHVS IN Klenz FVIT ANNIS ^RTATIS 53 MORTVVS 1688 DIE 19 AVG ANIIVLE EIVS BENE PRECARE REQIE -g SCAT

In -3 Páce

Na rozcestí silnice Domažlické a Trhanovské pod Klenci BOZI MUKA v podobě toskánského sloupu na čtverhranném basamentu, na hlavici čtyřboký hranol s kamenným křížem. Stejná podoba se sloupem pod Trhanovem. Z konce XVII. stol.

Koloveč.

Trajer J., 1. c. 819. — Sedláček A., Hrady IX. 54 a Slovník místop. — Erben K. J., Regesta diplom. I. — Method XII. 88 a XXII. 128. — Suma van XV. 187. — Posel od Čerchova XXV. 43, XXVI. 11. — Hrabě Eugen Černín, Geschichte und Archaeologie der Herrschaft Chudenitz, rukop. v archivu Jindřichohradeckém. — Památky arch V. 162. — Borový K., Jednání a dopisy konsist., II. 375. — Liber memorabil. od r. 1810. — Matriky od r. 1655.

Starobylá osada trhová, která prvotně bývala asi majetkem biskupství Pražského. Kníže a biskup Jindřich ku konci XII. stol. daroval újezd Kolovečský klášteru Doxan-skému, který zboží to měl do počátku XV. stol. V tomto století uvádí se Koloveč již jako městečko R. 1491 nabyl držení Kolovče Jan z Roupova, odtud po celé století patřilo městečko k hradu Roupovu. Od Roupovských koupil Koloveč Jindřich starší Žakavec ze Žakavy a spojil je se statkem Srbickým, s tím pak připadl r. 1711 k panství Chuděnickému.

Staré výsady městečka zničeny požárem; otisky pečetidel ze XVI. stol. (rovněž ztracených), zachované na listinách v archivu zem. musea zní: ® PECIET ® M1ESTECKA ® KOLOWCZIE a PECZ • MALLA • MIE-STECZKA: KOLLOWCZE.

FARNÍ KOSTEL P. MARIE. Jelikož o něm ani knihy erekční

ani konfirmační nečiní zmínky, lze míti za to, že býval bezpochyby filiálním blízkého kostela Srbického. V prvé polovici XVI. stol. měl však již svého kněze. R. 1652 přenesena duchovní správa ze Srbic do Kolovče.

Stavba orientovaná, původně gotická, opravami a přístavbami pozbyla slohové rázovitosti. Po požáru r. 1729 kostel do r. 1731 znovu zřízen. R. 1870 položen základ k nové věži v západním průčelí lodi, kteráž r. 1868 v tuto stranu o 4'5 m byla prodloužena.

Loď 19‘5 m dlouhá (původně 14?%), členěná na venek lesenami ve 3 osy s tolikéž okny segmentovými (strana jižní), zastavěna jest na severní straně schodištěm a emporami (přístavby pozdní). Užší, na venek stejně s lodí vysoké presbyterium obstupuje patero opěráků šikmých, nahoře ubouraných; hrotité oblouky původních gotických oken na všech stranách závěru přeměněny v segmentové. K severní straně přiléhá sakristie, nad ní oratoř a sýpka, stavba stejně vysoká s kostelem a jak se podobá, spodní čásť bývalé věže.

Vnitřek nově malbou vylíčený jeví loď rovným stropem opatřenou, do které otvírají se v přízemí dva oblouky z předsíně, a nad nimi tři oblouky z oratoře.

Polokruhový oblouk triumfální bez římsy i paty otvírá se do nižšího presbytáře valené sklenutého s barokovou úpravou na místě křížového travée a paprskového sklenutí závěru chorového, jež bez pochyby datuje se od opravy roku 1731 předsevzaté. Prostý vchod na levé straně (zde též malá, kutá dvířka z původního sanktuaria) vede do sakristie, opatřené valeným klenutím a dvěma obyčejnými okny osvětlené- Veškeré vchody a okna pozbyly původního rázu, pročež nelze s určitostí dobu stavby udati; podobá se však, že povstala ve 2. polovici XV. století.

Zařízení vnitřní je moderní. Na pseudorománském oltáři hlavním dřevěná socha Madonnys děckem (1‘40 m vysoká) na srpku měsíce, jehož konce drží klečící andílkové; starší, ale slabá kopie Madonny v sousedním kostele Srbickém (viz tam) ze XVI. stol.

Mimo tři páry cínových svícnů rokokových a jeden pár nízkých (25 cm) svícnů bronzových, soustruhovaných, nic pozoruhodného.

V.

i.

-R

US

i#

i .......pí

ip

Obr 76. Koloveč. Kostel P. Marie.

V cibulovitém sanktusníku zvonec 0⁻28 m vysoký s figurkou sv. Vojtěcha a medalionem zvonaře, jehož jméno v opisu IACOB WILHELM SEITZ IN PILSEN. Z konce XVIII. stol.

Na věži dva zvony, z nichž menší 0'40 m vysoký, 049 m průměru má opis ve dvou řádkách:

SIT NOMEN DOMINI BENEDICTVM

IOSEPH PERNER GOS MÍCH IN PILSEN A° : 1 • 7 • 63. a obrázek P. Marie s Ježíškem; větší ulit byl Josefem Diepoltem v Praze r. 1880. —

Jfj

■■

kmk*

Obr. 77. Koloveč. Odlitek kadlubu got. kachlů.

Kadlub kachlový z pálené hlíny, oboustranný, 22 cm stranové délky, nalezený v studni domu č. p. 3, na jedné straně Vjezd Kristův do Jerusalema, na straně druhé královský jezdec v plné zbroji. Z XV. stol. Nyní v musei Klatovském, (obr. 77.).

Košenice.

Rkp. hr. Eug. Černína: Geschichte u. Archaeologie. — Kranz 1823 č. 24 (s vyobraz. předm.). — Pam. Arch. XIT. 237. — Šnajdr L., Počátkové předhistor. místop. 79. — Šumavan 1882, 92.

Dvůr na Chuděnicku, druhdy ves k hradu Herštejnu náležitá a již r. 1534 jako pustá uváděná.

Na tak zv. »Štětkové Hůrce* sev. nad dvorem sneseny byly r. 1823 tři mohyly. V jedné objevena kostra lidská, při níž popelnice a jiná menší, méně hluboká nádoba hliněná, pak milodary bronzové: pálstav, jehlice, hrot kopí, hrot šípu, dva náramky tenké, zlomky spony a lvíček hřívnatý as 1 palec dlouhý na plošce spočívající. Kromě toho nalezena tam řím. měď. mince s nápisem: S. C. Drusus Caesar Ti • Aug • F • Divi Aug • N • Pont • tr - Pot • Ií

V druhých dvou mohylách nebylo ničeho nalezeno.

Kouřím (Ruchomperk).

Aug. Sedláček, Hrady IX. 47. (s půdorysem hradu).

Asi v polovici cesty mezi hrady Pušperkem a Herštejnem zvedá se v lesích strmý pahorek zvaný od pradávna Kouřím, který v XV. stol. byl předmětem sporu mezi majiteli obou hradů (1465). Tu — asi teprve ve XIV. stol. — vznikl nepatrný hrádek, který pod jménem Ruchomperk několikrát se připomíná, avšak bezpochyby již v následujícím století zašel.

Na temeni vrchu (Velkého Kouříma) spatřují se dosud nepatrné zbytky jeho: ovální, na východní straně strmým srázem přerušený příkop až dosud místy 8 m hluboký a části zdivá hradební zdi na straně západní. Hrádek, jenž zaujímal prostoru as 70 kroků zdélí a 40—44 kroků na šíř, sestával ze dvou nestejných oddělení; vchodem od jihu vstupovalo se do jakéhosi menšího předhradí, z něhož teprve přes příkop, vedený na přič ve směru kratší osy hradního hražení, do vlastního hrádku se přicházelo.

Kouty.

Nález dvou bronz, pálstavů před r. 1823 a r. 1873; hr. E. Černín: Geschichte und Archaeol. — Šnajdr L., 1. c. 77; M. W. A. G. 1883, 26. — Posel od Čerchova, XVIil. č. 15., XX. č. 3. — Rand a Hi ppol., 1. c. 12. — Method XXII., 99. — Sanctae Annae Kirchen Rechnungsbuch 1740. — Matricula seu Liber Eccl. S. M. Anna in Monte

Tannaberg. 1741.

Sídlo svěřenského statku hrabat Stadionů z Tannhausen. O místě děje se zmínka teprve v XVI. stol., jako příslušném k hradu Risenberskému; v té době postavena zde tvrz (snad Jiřím z Gutštejna, f 1597), ze které prodlením času povstalo nynější slohu prázdné zámecké stavení.

MEŠNÍ KAPLE SV. JIŘÍ před zámkem uprostřed nádvoří založena byla r. 1704 na podnět vrchního panství Jana Seifrida. Jest to orientovaná neslohová budova prostřední velikosti s obdélnou lodí, nad jejíž střízlivým západním průčelím zvedá se maltou ohozená dřevěná věžice s plechovou cibulovou bání; presbyterium vytvořeno jest pěti stranami šestiúhelníka. Vchod v západním průčelí a na jižní straně lodi, jakož i okna do polokruhu jsou sklenuty. Loď má uvnitř zrcadlový strop, kruchtu o třech obloucích a polokruhový oblouk triumfální s šikmými boky, cho klenut paprskovitě kápěmi a osvětlen čtyřmi okny, za ním nízká sakristie.

Z vnitřního zařízení zmínky zasluhuje pouze kazatelna renaissanční z konce XVII. stok, pocházející z far. kostela ve Strážově (klobouk nový), jejíž čtyři strany šestiboké ambony dekorovány jsou hermovými pilastry a tabernakulovými náplněmi; oltáře jsou díla nového. V lodi visí slušný

obraz olejový, představující svatořečení sv. Jana Nep., z konce XVIII. stol.

ám

Dva páry barokových soustruhovaných svícnů z mosazi (30 cm, 38 cm vys.) ze XVII. stol.

Kalich barokový 23’4 cm vys., stříbrný s košem prolamované a tepané práce běžného vzoru, noha šestilaločná; konec XVIII. stol.

1:

- -—H-

'i

5*1

P a c i f i k a 1 30 cm vys., stříbrný, paprskový, uprostřed kartušové orámování kol schránky s relikviemi sv. Anny v křišťálovém plášti. Na rubu dva sdružené erby a opis: Maria Anna Isabella Gráffin von Stadion Gebohrne Freyin von Wambold Umstatt. 1746.

t®

#f/l

gf

Z relikviáře dříve na faře u sv. Anny (Tannaberg) chovaného spodek (nyní novým mosazným nahražený) vojíny francouzskými byl

uloupen.

LETOHRÁDEK

na severním konci

I,

f!¹

■m

vesnice při parku, slohu prázdný, vystavěn byl r. 1824.

Ve dvoře stavení č. p. 65. dřevěná SOCHA

dobrá

SV. VOLFGANGA, 150

cm vys.,

řezba z poč. XVI. stol., pochází dle udání majitele z Bílého mlýna (obr. 78.).

mi

Loučím.

Obr. 78. Kouty. Socha sv. Volfganga.

Schaller J., 1. c. XII. 47. — Trajer Joh., 1. c. 177 — Method XXII. 130, 133. — Farní kniha důchodů od r. 1595. — Registra kostelní záduší Loučímského, obnovená a opravená od Jeronýma (Maršálka) faráře Loučímského od r. 1599 (končí r. 1693). Liber me-morabil. od r. 1760. — Matriky od r. 1686.

Ves a v ní tvrz (v místech nynějšího panského dvora) náležela, soudě dle podacího práva, již ve XIV. stol. rodu Příchovských, který se zde ještě v XVI. stol. držel; od něho přešlo zboží na rodinu Vlasatých z Domaslavě, později na četné rody jiné. Nyní drží je kníže z Hohenzollern při panství Bystřickém.

po

KOSTEL NAROZENÍ PANNY MARIE (farní) uvádí se

prvé jako farní r. 1357 (lib. conf. I.). Roku 1404 založili bratří Stojmír

Trubec na Příchovicích, Vilém Trubec a Martin Rochce z Útova na Kvičovicích při kostele dosud stávající kapli sv. Kateřiny (lib. erect. VI.). Mezi lety 1760 — 1770 udály se na kostele mnohé opravy (přeměna oken, zvýšení věže, podlahy a j.), které ale podstaty stavby se nedotkly; v týchž letech též veškeré zařízení vnitřní, tak jak se dnes spatřuje, provedeno.

Stavba prostředních rozměrů, prozrazující vyvinutou gotiku XIV. stol., svými dobrými poměry a solidní prací kamenickou řadí se k lepším toho druhu kostelům vesnickým. Stavivo je lomový kámen, omítnutý, nároží a opěráky osazeny jsou kvádry.

•t

!>i

i .í

K- * i

-<'-4

:.sm

iv

w-

SE

Obr. 79. Loučím. Farm kostel Narozeni P. Marie.

Věž, zaujímající téměř celou šířku západního průčelí, oživují ve 4 patrech nad sebou úzká, cihlami vyložená okénka, nejvyšší, r. 1770 přistavěné patro prolamují okna segmentová; kryt r. 1843 vichrem svržený, tvoří nyní štíhlý, osmiboký jehlan. Do přízemní kobky, druhdy sklenuté do kříže, vedou na straně severní hrotité dvéře s ubranou hranou. Věž zdá se býti přístavbou z počátku XVI. stol.

Z obdélné lodi, kdysi kryté strmou střechou (stopy na omítce věžní), vystupuje na jižní straně okrouhlé schodiště se šnekem (vchod zazděný), sahající až po římsu; týž vedl, prvé než byla věž přistavěna, do podstřeší. Na straně protější jsou dva opěráky, jeden uprostřed, druhý daleko vystrčený, v nároží západním; dvě okna na každé straně mají segmentové zaklenutí, oba vchody proti sobě proraženy byly r. 1760.

Užší, s lodí stejně vysoký a od této zděným štítem oddělený choř s polygonálním závěrem obstoupen jest pěti opěráky, mezi nimi tolikéž oken hrotitých bez profilace ostění a bez kružeb (odstraněno při opravách v XVIII. stol., při čemž vrcholy ve světlosti zaklenuty segmenty), opěráky o jednom ústupku a s pultovými krytinami cele z tesaného kamene jsou provedeny, trnož bezpochyby zvýšením hřbitova zanesen.

K straně severní přiléhá po celé délce sakristie, bývalá KAPLE SV. KATEŘINY, založená r. 1404, stavba třemi stranami osmiúhelníka uzavřená, která, soudě dle stejné práce kamenické, provedena byla brzy po dokončení stavby chrámové. V čelné zdi závěrové hrotité okénko

Ji

řs

ÉH

XL

7\7

Obr. 80. Loučím. Půdorys kostela.

a mezi dvěma šikmými opěrami na polygonální straně severní obyčejný (pozdější) vchod.

Vnitřek. Loď 13’30 m dlouhá, 9'30 m široká poutá půvabem klenutí, jehož žebra vystupují v rozích a volných středech z polygonálních, vespod kružbou opatřených konsolů k hladkým svorníkům a svážejí se do osmibokého, uprostřed lodi vztyčeného pilíře s nízkou patkou, bez hlavice. Takto povstávají čtyři travée s pravidelnou křížovou klenbou v polovici západní a vítězným obloukem podmíněnou kombinací klenby křížové s klenbou síťovou v polovici východní. Západní část’ zaujímá dřevěná kruchta, na niž vedou schody z kobky podvěžní.

Lomený oblouk triumfální, ve světlosti 5'34 m široký s ukosenými hranami otvírá se do presbytáře 5'65 m širokého, 7'20 dlouhého. Klenba 7'50 m vysoká (o 1 metr nižší než v lodi) tvoří přední křížové travée a paprskové klenutí závěru chorového, vytvořeného z pěti stran osmiúhelníka. Ve svorníku závěrovém plastický beránek s křížem, ve svorníku druhém pětilistá růžice.

Prostý vchod po levé straně vede do bývalé kaple sv. Kateřiny (nyní sakristie), 4'28 ni široké, 6 60 m dlouhé. Klenutí její tvoří křížové travée a pétipaprsek závěrový. Oba svorníky ve výši 5 m jsou hladké, žebra a konsoly od podlahy jen 1 m vzdálené (původně 2 m) jsou stejného díla a tvaru jako v lodi a choru (viz obr. 81.). Zde též stará žulová křtitelnice osmiboká, jejíž podstavec bezpochyby je zakryt podlahou.

Veškeré v'nitřní zařízení barokové z druhé polovice XVIII. stol. je prostřední hodnoty. Hlavní oltář tabernakulový se sloupy, na němž dřevěná socha Bolestné Matky Božís Kristem na klíně, 1 m vysoká, hrubá řezba ze XVI. stol., po stranách barokové sochy sv. Petra a Pavla, Václava a Víta. Podobné jsou i malé dva oltáře v lodi, na pravém gotická soška (kopie) Matky Boží v Nových Kostelích.

íiM

:—    ~---

_______

(íi

mm

Fí

.\

Obr. 81. Loučím. Konsoly žeber v sakristii.

V oblouku vítězném zavěšena jest ve věnci baroková socha Panny Marie růžencové, na pažení výborně řezaný krucifix (tělo 1'50 m dlouhé) z počátku XVIII. stol.

Zvony 1. Výška 0'72 w, průměr 102 m, ucha i boky hladké, opis jednořádkový minuskulemi 3—4 cm velkými:

íeía hnpBfjn x    x pteítsÍEÍjn x rfrtirfeíjo x gan bufmnsfer x nbtelal x

jmort fertío x

2. Výška 0‘72 m, průměr 0‘96 m (čepec nepoměrně vysoký, vlnitý), ucha pletenci zdobená, nahoře opis jednou řádkou majuskulemi 4 cm velkými: % MARCVS 8 LVCAS 8 IOHANNES 8 MATEVS 8 S 8 MAR-TINVS 8 ORA 8 PRO NOBIS 8 D 81858 23 8 GILI 8 pod tím S PLZNIE a gotický kružbový vlys.

3. Výška 0’26 m, průměr O 36 m, nahoře dvouřádkový opis švabachem:

w íSenío jromt balí; san shjtij roofaba prjtjttaLjtegtq; Bojlelu « j BJafhtj Bujtj bolaucpnra teta 1596 ob marfina ginbrij to JtlaforoBiíj z Jinak povrch hladký.

4. Zvonek s plaketami Nejsv. Trojice a sv. Floriana je nový a bez

nápisu.

V severovýchodním rohu hřbitova MARNICE o pěti stranách, stavba sahající sic za XVI. stol., ale bez architektonického významu.

Před hřbitovem kamenná SOCHA SV. JANA NEP., dobrá práce z XVIII. stol.

Luženice.

Arch. Pam. XIV. 209, 211, 651. — Posel od Čerchova. XVI. 32 XVII. 20.

Na záp. svahu Baldovského vrchu asi čtvrt hodiny vých. od Luženic nalézá se v poli a lese as 25 mohyl. V letech 1887 a násl. otevřeno jich několik a nalezeny tu nádoby hliněné, pak bronzové milodary (12 puklic, jehlice, náramky, závitky a j.). Nález uložen je v musei Domažlickém, popsán a vyobrazen v Arch. Pam. XIV. 655.

Maxberg.

Sommer J. G., 1. c 117. — Trajer Joh., 1. c. 840. — Method XXII. 136. — Pamětní kniha farní od r. 1837. — Matriky od r. 1785.

Osada novějšího původu (založena Max. Wolf. z Lamingenu r. 1665 a po něm též Maxruhe zvána) při průsmyku Kdyňském. Původně stávala zde kaple sv. Jana Nep.> které r. 1730 udělena byla mešní licence, r. 1787 zřízena při ní lokalie a patronát z fondu náboženského postoupen hrabatům ze Stadionu. R. 1822 vystavěti dali hrab. Filip Frant. a Eduard ze Stadionu nynější kostel, který r. 1857 za farní byl povýšen.

Staršího původu než tento kostel byla kaple sv. Jana Křt., stávavší východně od osady za vrchem tu, kdež ještě podnes se říká Johanneskirchel. Zříceniny, po nichž dnes již není památky, vídali ještě někteří současníci. Z kaple té převedeno bylo patrocinium do kostela v Maxberku.

FARNÍ KOSTEL SV. JANA KŘT., budova slohem i úpravou

bezvýrazná, obrácená chorem k severu. Nad průčelím jižním cibulovitá zvonice. Síň kostelní prolomena na každé straně dvěma obyčejnými okny s polokruhovými závěry, nad vchodem v průčelí letopočet 1822 (rok výstavby). Choř stejně s lodí vysoký, užší, uzavřen jest třemi stranami osmiúhelníka, k němu přiléhá po levé straně sakristie, po pravé kaple sv. Jana Nep. Uvnitř je loď ploše kryta, oblouk triumfální polokruhový, choř hladce sklenutý. Vnitřní zařízení bezcenné.

Baroková soška sv. Jana Křt. na víku kazatelny pochází ze zrušené, výše vzpomenuté kaple.

Zvony: 1. Výška 0'45 m, průměr 0 57 ulit byl Juránkem a Pernerem v Plzni r. 1880.

2.    Výška 0’27 m, průměr 035 m, opis dvěma řádkami:

HONORI BEATISSIMZE VIRGINIS MARICE SINE LABE ORIGINALI

CONCEPTbE ET S • IOANNIS NEPOMVCENI FVSA ANNO 1726. Na boku Jan Nep., Matka Boží a medalion se jménem zvonaře Jana Pricqveye v Klatovech.

3.    Výška 025 m, průměr 034 m, kolem koruny: IESVS NAZARENVS REX IVD.ZEORVM, na plášti obrázek Ukřižovaného, sv. Jana Nep. a nápis: IOHANN GEORG | SEDLPAVR GOSS MÍCH | IN STRAVBING ANNO 1731.

Dva mosazné, soustruhované svícníky 25 cm vys., profilování již barokového, z konce XVII. stol.

Mězholez.

Šumavan r. 1879 č. 15. — Fr. Mareš, České sklo, 54.

Druhdy zvláštní statek s tvrzí, v jehož držení od XVI. stol. vystřídali se rodové Kanických z Čachrova, Sudů Lukavských z Řenec, Menšíků z Menštejna a Campionů. R. 1715 přikoupen byl statek k panství Chuděnickému.

TVRZ, z níž zbyly jen základy, stávala na místě nynějšího panského ovčína. Sklárna, která tu bývala v lesích, již v r. 1746 uvádí se jako zašlá.

Milavče.

Posel od Čerch. I. č. 18, VII. č. 33, XVI. č 32, XIX. č. 45. — Domažl. Listy XVIII. č. 16. — Schaller J., 1. c. XII. 74. — Fr. Lang v Methodu XXIII. 111. — Pam. Arch. XI. 135, 141, XII. 162, 324, 385, XIV. 209, 211, 213, 307, 407. — Šnaj dr, 1. c. 78. — Obrázková revue II., 460 (vyobrazení kaple Vojtěšky) — Zápisy a paměti děkana Hájka. — Pamětní kniha farní od r. 1836. — Matriky

od r. 1784.

V okolí Milavečském a Chrastavickém zjištěny dvě velké skupiny mohyl. 1. Ve skupině západní, jež počíná asi čtvrt hodiny sz. od Milaveč, jsou na vzdálenost 10 až 15 minut od sebe troje oddělení mohyl. Mohyly, jichž je celkem asi 50, prostírají se v lese na hranicích mezi oběma obcemi. Nejzajímavější nález učiněn v mohylách v lese Chrastavickém; tu objeveny v r. 1883 a 1887 bronzový vozík o čtyřech kolách, bronz, meče, dýky a nože, knoflíky, jehlice, kroužky a jiné drobné věci z bronzu, pak různé hliněné nádoby. Předměty tyto uloženy jsou po většině v zemském, dílem v Domažlickém museu.

2. Skupina východní rozkládá se as V₂ hod. východně od Milaveč při cestě do Lštění v lese Háji a sousedních polích a čítá as 50 mohyl. V několika otevřených (r. 1888—1892j mohylách nalezeny dvě baňaté nádoby obrovských rozměrů (výška T03 m a 0 96 m), střepy jiné hliněné nádoby as 1‘20 m vys., hlin. kouřidlo, osudíčko, úzdy z bronz, drátu, bronz, ohnuté jehlice, nůž a kouřidlo, vše ze spěže. Obě velké hliněné nádoby jsou uchovány v museu Domažlickém. K této skupině druží se 7 pahrbků as 5 min. sev. v lese rozložených a dosud neprozkoumaných.

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Domažlický.

U kapličky při cestě z Milaveč do Františkova vyorány předměty z doby před-historické (pískovec přihlazený, hlazený křemen do špičky vybíhající, 2 hliněná závaží a střepy hrubé hliněné nádoby a zbytky jiných nádob).

KOSTEL, SV. VOJTĚCHA (až do r. 1787 filiální děk. Domažl. na to lokalie, od r. 1854 farní), vystavěn mezi lety 1741—1748 na místě kaple, která zde ode dávna stávala a r. 1644 nově vystavěna byla. Stavitelem kostela jmenuje se Ant. Spannbrucker z Prahy.

řr*

aj

v>*

Baroková stavba orientovaná, vykazuje v půdorysu čtvercovou, v rozích kose otupenou loď, ku které pojí se užší presbyterium s polokruhovým závěrem; k straně západní druží se předsíň s emporou, na kterou vede na každé straně točité schodiště v původně založených, ale nedostavěných nárožních věžích. V náhradu za ně postavena nad emporu dřevěná zvonice, která r. 1831 nahra-žena byla kamennou, osmibokým jehlanem krytou věží.

Obr. 82. Milavče. Farní kostel sv. Vojtěcha.

Průčelí, vyvedené jen po hlavní římsu, rozvrženo pi-lastry na tři pole, z nichž krajní šikmo ku předu jsou přikloněna, v prostředním hlavní vchod s tesaným ostěním, nad jeho architravem štítová římsa, v jejím středu výklenek s dřevěnou sochou sv. Vojtěcha (z roku 1863); nad vchodem velké barokové okno. Boční strany lodě a choru, oživené lesenami prolomeny jsou okny téhož tvaru jako v čele, nad to v závěrku pod římsou třemi okny menšími tvaru podkovovitého.

Vnitřek působivě členěný pilastry s šabrakovými hlavicemi a silně vysedlou římsou prozrazuje svou disposicí školu mladšího Dienzenhofera, ač jeví se nedostatek ušlechtilejších forem v detailu. Z předsíně, nad níž kruchta s plackovou klenbičkou, vstupujeme do lodě ve světlosti 1180 m široké a tolikéž dlouhé, sklenuté plackou osmi kápěmi prostoupenou. Z kruchty lze postranními východy vejiti na menší empory umístěné na obloucích sousedních šikmých boků. Oblouk triumfální polokruhový s pila-strovým obložením otvírá se do choru o stupeň zvýšeného s hladkou

křížovou klenbou v předu a paprskovou v chórovém závěru. Prosté dveře na levé straně vedou do sakristie, přistavěné r. 1833.

Na stěnách lodi a choru, na klenbách a na poprsni empory freskové obsahem zajímavé malby, v nichž znázorněna legenda ze života sv. Vojtěcha malířem Jul. Luxem z Plzně a domažlickým malířem Coppem (?) brzy po dostavění kostela. Obsah jich jest tento:

1.    Na poprsni empory: tři obrazy znázorňující narození sv. Vojtěcha, jeho činnost missionářskou a pouť do Říma;

v\ H

W/

2.    v lodi na straně jižní: místní = pověst, kterak světci spícímu pastýř ^ do ucha troubí, na straně severní pohanění jeho u řeky skrze přívozníka;

3.    v choru na levo: sv. Diviš

//'

v biskupském ornátě do chrámu vstupující, na právo mučennická smrt sv. Vojtěcha. (Tyto obrazy malovány prý

Coppem.)

»-

v'

4.    na stropu předsíně: vykropení těla sv. Vojtěcha ve Hnězdně;

5.    na klenutí empory: odkaz písně sv. Vojtěcha národu (světec podává svitek notami popsaný českému knížeti) ;

6. na klenbě lodi: apotheosa sv. Vojtěcha (pod pláštěm světce erb pa-tronatního města Domažlic, u nohou český lev s erbem Slavníkovcův).

Obrazy 2. a 3. byly r. 1897 úplně a libovolně přemalovány, tak že nadobro setřen původní jich ráz a zničena umělecká jich hodnota.

Obr. 83. Milavče. Půdorys farního kostela.

Hlavní oltář z roku 1755 a dva oltáře postranní z roku 1753 jsou dobré barokové architektury, sochy sv. Norberta a Zikmunda v životní velikosti a menší sochy sv. Ivana a Ludmily na hlav. oltáři řezal buď Widmann aneb Fr. Ringelhahn, oltářní obraz ceny prostřední byl ne-prospěšně přemalován. Na bočním oltáři sv. Víta dva relikviáře v dřevěných barokových rámech dovedně řezaných, v nich miniaturní obrázky Ecce homo a Bolest. P. Maria, lepší toho druhu díla, vedle toho velké a malé voskové medaliony — vše z poč. XVIII. stol.

Kazatelna baroková mušlového tvaru z r. 1753, na víku velký anděl hlásající desatero přikázání a menší putti na amboně stejného původu se sochami hlav. oltáře. Oltáře i kazatelny darovány byly chrámu

cis. rychtářem Domažlickým Vilibaldem Manětínským (dle zápisu v missálu farním z r. 1690).

Monstrance baroková, mosazná, s námětky stříbrnými při-hroublého díla, darovaná od chalupníků Milavečských chrámu r. 1797; na noze chronogramm: qVoD VILLee NON DeDerVNT, CAsse slNgVLArl eX pleTATE Tlbl IesV OFFERVNT-

Cínový svícen 24 cm vys., běžný tvar kandelábrový z XVIII. stol., jemná ornamentika na patce jest zajímavá originelními podrobnostmi.

Zvony ulity jsou r. 1875 od Juránka a Pernera v Plzni.

fc. ..j. ' r

pí

IR'

;______-ji.

Obr. 84. MilavČe. Kaple a studánka Vojtěška.

»VOJTESKA«, šestiboká kaple v obci pod kostelem s proslulou studánkou, o níž vyprávějí Bolelucký (1665), Paprocký, Dobner a j. K ní táhne se legenda o návratu sv. Vojtěcha z Říma do vlasti. Prostá stavba bezslohová ze XVII. stol.

Naproti ní bývalá lázeň, nyní obecná škola, zajímavá srubová stavba jednopatrová z r. 1775.

Miletice.

Sedláček Aug., I. c. IX. 153. — Schaller Joh., 1. c. XII. 47. — Pam. kn. fary

Loučímské.

ZÁMEK požárem r. 1899 téměř v zříceniny proměněný, rozsáhlá, slohu prostá stavba jednopatrová o dvou rovnoběžných křídlech na jihu spolu spojených příčním traktem. Stavba provedena byla ve druhé polovici XVI. stol., kdy byl v držení statku rod Koců z Dobrše, jenž i v následujícím

století zbožím tím vládl. Pod opadanou vrstvou maltovou zřítí v levém křídle dosud původní omítku rustikovanou, uvnitř pak na mnohých místech neumělé malování na zdích, svědčící XVII. a XVIII. století.

MEŠNÍ KAPLE SV. JANA NEP. před zámeckým dvorem, za

¹

ll»

ty

ložená r. 1766 Jos. Schmidgrábnerem z Lustenegu na Mileticích, Sehostově a Vráží (střecha a římsa požárem r. 1899 zničeny), výstředně baroková stavba skrovných rozměrů (8 X 12 m), hlavním průčelím k jihu hledící, zde profilovaný barokní portál (obr. 85.), na straně protilehlé polokruhovou, nízkou apsidou zakončená. Budova vyzdobená vně i uvnitř hojným, ač nepřesným článkováním ploch, jeví v půdorysu obdélník s eliptickými rondely ve čtyřech rozích, v nich točité schůdky vedoucí na malé balkónové empory. Průčelí kratších stran vybíhají ve vykrajované římsy, v jižním vkusný portálek a nad ním okno barokové, strany podélné rozvrženy jsou pilastry s hlavicemi šabrakovými ve dvě pole, v jichž každém přízemní, čtverhranné a nad ním barokově

;jj

f-

Obr. 85. Miletice. Vchod do kaple.

vykrajované okno. Stěny uvnitř, pilastry členěné, nesou plackovou klenbu s okenními výseky. Vnitřní zařízení požárem vzalo za své zbyly jen zděné tumby tří oltáříků a zděný spodek hlavního oltáře, stávavšího uprostřed kaple. Při opravě kaple r. 1901 nalezeno v tumbě oltářní malé mosazné pouzdro s ostatky sv., pak pamětní listina latinská se jmény členů a malovanými znaky rodiny Schmid-grábnerů z Lustenegu.

Na místě staré, r. 1786 zrušené kaple na příkrém vrchu sv. Markety stojí od r. 1886 nová kaple sv. Markétě zasvěcená.

Mrákov (Mrdákov).

Method, XXIV. 85. — Tra jer Jos., I. c. — Liber m emorabil. ab ao 1790. — Matriky od r. 1784. — Archiv mus. kr. Č., materialie k přepracov. topografie Schaller.

KOSTEL SV. VAVŘINCE (fara od r. 1785), vystavěn nákladem nábož. matice r. 1811—1813 od základu na místě starší, r. 1790 rozšířené dřevěné kaple z r. 1783.

Stavba orientovaná, zevně vší architektonické dekorace prázdná s věží jehlanovou a přiléhajícím k ní s obou stran schodištěm v západním průčelí, obdélníkovou lodí a užším, polokruhem uzavřeným chorem; okna ve dvou řadách nad sebou, spodní polokruhová, svrchní vlnitě sklenutá.

Vnitřek prostorný, s účelným využitkováním daných rozměrů. Trojlodní síň o třech klenbových polích má i s předsíní 18 70 m délky, 12‘60 m šířky, střední, širší loď má klenutí valené s kápěmi, jednotlivá pole lodí bočních hladká klenutí křížová, nad bočními loděmi empory s plackovými klenbičkami, pilíře mezilodní čtvercové; choř nepatrně nižší s klenutím valeným v conchu přecházejícím; oblouk triumfální polokruhový.

Oltáře tři jsou díla nového, obrazy na nich od P. Vimmra v Domažlicích.

Kazatelna baroková, na ní dobré ornamentální řezby, z XVIII. stol.

Lavice kostelní, dubové, z nich čtyři páry s pěkně řezanými boky, v náplních ornamentální motivy renaissanční; dodány sem byly ze zrušeného kláštera Chotěšovského.

Z téhož kláštera pochází i pěkná, dubová zpovědnice, v jejíž vlysu koncepcí i provedením výborné ornamentální náplně a varhany s bohatě řezanými akantovými ornamenty.

Na kasu li z konce XVIII. stol. zelené sametové postranice s tlačeným granátovým vzorcem ze XVI. stol.

Ze tří zvonů prostřední 061 m prům., 046 m výšky má opis dvouřádkový:

+ teMpLIs eXVstIs DeLetaqVě Igne VoraCI + TVRRl aC CaMpanIs eX trIaDe Vna FVI (1729).

Pod opisem festony, na boku relief sv. Markéty, pod ním nápis: 10 : PERNER GOS MÍCH IN PILSEN .1.7.30.

Velký zvon ulit byl r. 1866 u Anny dcery Karla Bellmanna v Praze, malý r. 1874 u Jos. Diepolda tamtéž.

Nemanice (Wassersuppen).

Method, XXIV., 88. — Tra jer, I. c. 867. — Posel od Čerchova, VI. č. 14, XXII. č. 46. — Domažlické Listy, XVI. č. 31. — Mareš Fr., České sklo, 53. — Bílek T. V., Dějiny konfiskací II. 1057. — Liber memorabilium der Filialkůrchen St. Joannis Nep. in Dorf Wassersuppen von dermaligen Exposita alda P. Joan. Franc. Kuffner 1775. — II. pamětní kniha něm. z r. 1832. — Matriky od r. 1758.

Německá osada, založená v drsné horské krajině Českého lesa při hranicích zemských na sklonku XVI. stol. v době, kdy Domažličtí nuceni byli stěžovati si na sněmu, že se lesy mýtí, Němci osazují a hutě nové k dělání skla v nich vyzdvihují. Stará farní kniha v bavor. Brodu uvádí tuto ves pod jménem Lošnice. Nedaleko odtud zříceniny hradu starého Heršteina blíže kláštera Pivoňského.

FARNÍ KOSTEL SV. JANA NEP., vystavěný v letech 1781 až 1784 nákladem hrab. Stadiona a osadníkův. Od r. 1704 stávala zde malá kaple, obsluhovaná knězi Klenečskými až do r. 1718, kdy na její místě vystavěn dřevěný kostelík a k němu ustanoven exposita. R. 1785 zřízena byla při novém kostele farnost’ pro několik obcí dotud do bavor. Les. Mnichova přifařených.

Orientovaná stavba baroková s bohatěji upraveným průčelím, jehož podstatou jest věž, tvořící v čele risalit s vykrouženými boky, v jichž koutech umístěno schodiště a kaple. V nadpraží hlavního vchodu letopočet 1785, po stranách výklenky; nad hlavní římsou, podepřenou čtyřmi pilastry, zvedá se rovnoramenný štít, nad nímž pokračuje věž, krytá zvonovitou bání. Podélné stěny lodě, lesenami oživené a choru, mírným čtvrtkruhem zúženého, prolomeny jsou barokovými okny a prostými čtverhrannými vchody. Z chorového závěru polokruhového vystupuje nižší sakristie.

Loď uvnitř 14‘80 m dlouhá, 8'60 m široká, rozvržena jest sdruženými pilastry a pásem nad nimi z římsy vystupujícím na dvě pole s prkenným stropem v podobě plackové klenby. V západní její části kruchta spočívající na dvou oblých sloupech. Do choru, jehož prostora o málo užší lodě i s polokruhovým závěrem dosahuje 8’60 m délky, otvírá se segmentový oblouk triumfální; choř sklenut plackou, závěr conchou.

Hlavní oltář sestavený z oltáře dominikánského kostela v Klatovech, baroková architektura na čtyřech točitých sloupech se soškami sv. Jana Nep., Vavřince a Floriana. V celku obstojné dílo z prvé polovice XVIII. stol.

Obraz sv. Vavřince na pravém postranním barokovém oltáři se soškami sv. Štěpána a Linharta, pochází z kostela sv. Vavřince na Veselé hoře u Domažlic, kam darován byl děkanem Petrem Florianem z Polné r. 1771.

Monstrance mosazná, baroková s figurkami sv. Jana Nep. a sv. Josefa, jakož i pacifikal ve formě monstrance jsou méně cenné výrobky z polovice XVIII. stol.

Ze tří zvonů byl první ulit r. 1853, druhý a třetí r. 1836 Václavem Pernerem v Plzni.

Němčíce.

V lese Jedlovce revíru Hernšfejnského (č. kat. 470) nalezeno bylo v r. 1888 několik set mincí knížete Bořivoje II. Větší díl mincí těch uložen je v hrab. Černínské sbírce v Petrohradě u Jesenic.

Zpráva o nálezu tom v Pam. Arch. XIV. 416 a 417 mylně udává jako naleziště obec Oprechtice.

Netře by.

Sedláček Aug., 1. c. IX. 126 (s půdorysem hradu).

Zříceniny hradu na příkrém skalnatém ostrohu, vystavěného as ve XIV. stol. od držitelů blízkých Kanic, jimiž tehdy byli členové rodu z Risenberka a dle nich hrad též Novým Risenberkem pojmenován. Původní název hory v lidu podržený, po čase opět opanoval a přešel i na hrad. Týž dostal se jakožto zboží Kanické ve druhé polovici XIV. stol. v držení vladyk z Čachrova, kteří na zdejším hradě sídlili, ale v XV. stol. přesídlili se do tvrze Kanické.

Hrad od té doby více neobývaný pustl, až konečně úplné zkáze podlehl. Ze zbytků věžovitého stavení, hradební zdi, příkopu do skály vylámaného a v něm znatelné studně dá se souditi na skrovné jen rozměry hradu.

Počinovice (Podsinovice, Putzeried).

Trajer Joh., 1. c. 182. — Randa Hyp., Chodové, 118. — Met hod, XXV. 109. — Pamětní kniha farní a matriky od r. 1788.

Chodská ves, jejíž jméno snad odvozeno od vrchu východně nad osadou se zvedajícího, kdež podnes se říká >na sinech, na rosinech*. Osadou protéká potok Andělka. V listinách ves uvádí se již r. 1325. Psané výsady obdržela r. 1698. R. 1787 zřízena zde lokalie, fara od r. 1856.

KOSTEL SV. ANNY (farní), stavba bez slohu, provedená mezi lety 1805—1806 (před tím stála zde dřevěná kaple). V čele západního průčelí věž s cibulovitou bání, vystupující poněkud z úrovně lodi chrámové, pod ní prostý hlavní vchod, podélná loď k východní straně šikmými rameny k presbyteriu připojená, prolomena jest na každé straně dvěma barokovými okny a obyčejnými dveřmi. Presbyterium užší, s lodí stejně vysoké, má závěr pravoúhlý. Kryt šindelový. Stěny oživeny vně i uvnitř jednoduchými pilastry.

Vnitřek Z podvěžní kobky, valené sklenuté vedou v levo dveře na kruchtu, v právo do depositáře. Loď 14'20 m dlouká, 10 65 m široká, má strop rákosový, v západní části zděnou emporu na dvou čtverhranných pilířích a podkruchtí o třech křížových klenbičkách. Presbyterium 6'43 m široké, 7’46 m dlouhé (i s polokruhovým obloukem triumfálním) má valené klenutí se čtyřmi kápěmi. Po levé straně sakristie, nad ní malé oratorium.

Na hlavním oltáři s postranními portály neuměle řezaný nástavec v podobě bohatého akantového rámoví (XVIII. stol.) s bezcenným olej. obrazem rodiny Páně od Jana Herzoga v Plzni.

Dva oltáře boční mají plochá baroková tabla, na levém z nich obstojný olejový obraz sv. Markety z konce XVIII. stol.

Kazatelna a křtitelnice bez ceny.

Kaditelnice copová, tepaná v mosazi, XVIII. stol., tvarem i provedením jako na obr. 102. (viz Srbice).

Zvony: 1. Průměr 0’77 m, výška 0'60 m, ucha hladká, na boku Kristus na kříži s Marií a Janem (drobné figurky), na druhé straně 15 cm vys. figurka sv. Petra. (Obr. 86.) Opis minuskulemi:

Hb anrto Hb brumm Hb imlepnto Hb cccc Hb I Hb um Hb tsía Hb Bantpatta. bsbeí Hb Bere - apuf.

Pod tím: ^artcímrt - sfantslaum

2. Slit byl Petrem Hilzerem v Nov. Městě u Vídně r. 1881.

3.    Průměr 0 37 m, výška 0'30 m. Na koruně ornamentální obrouček, na plášti obrázky sv. Jana Nep. a Prokopa. Opis dvouřádkový:

HONORI S • S • IOANNIS NEPOMVCEN1 SMT ET PROCOPII FVSA ANNO DOMINI ® 1729.

Zvonař. štítek Jana Pricqveye.

,////

'ŠM

'á

re.

4.    Prům. 028 m, výš. 0'23 m, ucha provaz-cová. Opis minuskulový: + partu + tnltjnarji + matu- • gurt-tt (?) + pob kammem; pod obrubou letopočet 1531°. Tento zvon visíval na bývalé dřevěné kapličce.

Zvony 1. a 3. přeneseny sem byly dle udání v pam. knize z Nepomuka.

Pf

yé

im

Postřekov starý.

Pam. Arch. XIV. 377.

Chodská obec, v níž r. 1888 při přestavbě stavení /Á č. 24 udál se nález zlatých a stříbrných mincí XV. stol.

7,

©v

Příkopy.

Eug. hr. Černín, Rkp. Geschichte u. Archaeolog. —

Arch. Pam. 326.

Obr. 86. Počinovice. Plaketa na 1. zvonu.

Mezi zříceninami hradů Herštejna a Risenberka zvedá se do mírné výše opevněný vrch »Příkopy*. Témě vrchu obklopují trojnásobné, stupňovitě nad sebou se zvedající náspy s hlubokými příkopy, z nichž třetí má 72 m délky a 57 m šířky. Ohražená prostora je nepatrná a sloužila za hradiště v době již historické (patrně za hlídku pomezní).

Radonice.

U obce nalezeno (r. 1892) osm bronzových náramků otevřených, z doby před-historické; uloženy jsou ve sbírkách musea v Domažlicích.

Rejkovice.

Pam. Arch. VI. 77. — Šnajdr L. 1. c. 79.

U Dvora Rejkovic nad Dražinovem nalezena trojstranná dýka s rukojetí, smaltem obloženou, z doby předhistorické.

Risenberk (Ryžmberk).

Sedláček Aug, 1. c. IX., 59. (s vyobrazeními a půdorysem). — Heber, Burgen u.

Věstěn IV, 145.

Zříceniny hradu na severozápadním výběžku horského pásma Novokdyňského, tvořivšího s hradem Herštýnem pevnostní baštu, položenou před průsmyk Všerubsko-Domažlický.

Hrad založen byl as v polovici 13. stol. některým členem rodu pánů z Risen-berka. Starší sídlo bylo bezpochyby tam, kde nynější Příkopy, poněvadž místu tomu ještě v 16. stol. říkalo se Starý Risenberk. V držení hradu a zboží uvázali se v 15. stol. páni z Janovic, po nichž v 16. stol. následovali opět Švihovští z Risenberka a páni z Gutštejna, kterým po vzpouře stavovské Risenberk konfiskován a prodán Janu Filipu Kracovi ze Šarfenšteina. Konečně hrad po válce třicetileté, zpleněný a k obývání více nezpůsobilý přešel na Volfa Maxm. Lamingena, po němž vdova jeho prodala jej Jiřímu svob. pánu ze Stadionu.

Hrad vyznačuje se terassovitým založením. Předhradí hájeno bylo hradební zdí s čtverhrannými baštami, v podhradí táhly se na straně západní stavení hospodářská a čelední, příční zeď dělila je od výše položeného vlastního hradiště, hájeného na venek dvojatou zdí hradební s úzkým parkánem, dvojími příkopy a dvěma okrouhlými věžemi, z nichž severní, v hradbách položená, byla mocnou baštou, jižní pak (vlastní donjon) tvořila nároží čtverhranného paláce.

Architektonicky zajímavých podrobností nikde se nezachovalo. Čtverhranná věž při vnitřní vysoké hradební zdi vyzdvižena byla nově r. 1847 a na rozhlednu upravena.

Slavíkovice.

Pam. kniha farní počíná r. 1787.

TVRZ, která jako panské sídlo s kaplou založení sv. Josefa se tu připomíná r. 1716 (D Z. T. 493 A. 23.) zanikla beze stopy.

FARNÍ KOSTEL SV. Josefa založen r. 1827; před tím stávala tu výše uvedená kaple, při níž zřízena r. 1787 Iokalie, r. 1857 na faru povýšená.

Neslohová budova s lodí ve světlosti I4'80 m dlouhou, 10 14 7/z širokou, prolomenou na podélných stranách širokým segmentovým oknem a podobným menším oknem v čele západního průčelí, které vybíhá v ne-

vysokou, plech, jehlanem krytou věžici. Presbytář v podobě obdélníka 9 m širokého, 6'80 m dlouhého má okno segmentové, po levém boku sakristii.

Vnitřní prostoru lodi přepíná kopulovité klenutí na podpůrných pásech, presbytář má klenutí ve formě elipsoidové.

Vnitřní zařízení je novodobé, jedině kamenná křtitelnice rázu kalichového s nádobou na spodu svazem listů zdobenou a kazatelna jednoduchých barokových forem prozrazují sklon XVIII. stol.

Dva barokové svícny cínové 59 cm vys. s trojbokou patou na W . A • C • 1 • 6 • 8 • 5.,

D • S •

drápech, znamenány jsou: má nápis: ALT • S NICOL 1703.

třetí svícen téhož tvaru

Sis

y.....A_

m.

•*** d

Obr. 87. Srbice. Kostel sv. Víta.

Zvonek u sakristie 8 cm vysoký, 10 cm v prům. s nápisem kol hlavy FECIT CLATTvE ANNO 1708 ®

Na plášti obrázek Ukřižov. a P. Marie Klatovské.

Práce Klatov, zvonaře Jana Pricqveye.

Zvony.

Dva větší zvony lity r. 1851, značka zvonař. W. P.

Z malých:

1.    35 cm v průměru, 27 cm vys.

Na plášti obraz Ukřižovaného a sv. Vojtěcha s vyrytým nápisem S ADELBERTVS, kol hlavy opis I W S ANNO 1771.

Pod nápisem festonky se slunečnicemi.

2.    29 cm v prům., 23 cm vys. Na plášti obraz: Útěk sv. rodiny do Egypta, — sv. Jan Nep.

Kol hlavy pod torem nápis dvouřádkový:

+ HONORI S: S: NOMINVMIESV MARIvE OSEPHIAC. D: IOANNIS NEPOlw ír MVCENI FVSA CLATT7E ® ANNO ® 1707 ® pod tím ozdobný pásek.

V medailonu: IOANNES PRICQVEY.

P-+

c:

b=jqU

Obr. 88. Srbice Půdorys a podélný řez kostela sv. Víla.

Smolov.

A. Srna, Místopis král. města Domažlic. »Šumavan< XXI. č. 12. Domažl. L. VII. č. 28. — Zápis z r. 1514 a 1524 v knize kšaftů. Štrér, Progr. gymn. Domažl. 1886.

Severovýchodně ode vsi zdvihá se mírné návrší, jehož východní kraj jakoby na val upravený zdá se nasvědčovati, že poloha tato bývala za dávných dob opevněna. Někteří hledají v místech těchto Tuhošť. Naproti návrší tomu směrem k Bořicům na tři strany příkře do údolí spadá vrch Hradiště.

Severně od obce, v místech, kde nyní končí železniční most, udál se r. 1862 nález mincí (českých grošů Václava II.).

Obr. 89. Srbice. Jižní portál.

Srbice.

T r a j e r J., I. c. 819. — Sedláček Aug., Hrady IX, 55. — Erben K. J., Regesta diplom. — Pam. Archaeolog. V. 162. — Posel od Čerchova r. XXVI. č. 11. — Met hod XXI, 5, XIII, 101, XXII, 128. — Šumá van 1870, 1882 č. 17.    —

H r. Černín Eug., rukop. Geschichte und Archaeologie.

V polích u obce nalezeny na počátku XIX. stol. různé bronzové před

měty.

i-

■i

■■

li

rV-

'S

mm

wmmm

mm,

■■

Osada Srbice uvádí se r. 1226 jako zboží kláštera Doxanského, k němuž dostala se nedlouho po založení kláštera v r. 1143. Brzy potom asi založen tu nynější kostel, o němž se činí zmínka již r. 1273. Starý nápis na klenbě presbytáře, nejapně a neúplně obnovený, udává dosti pravděpodobně r. 1199 jako dobu založení kostela.

KOSTEL SV. VITA stojí osamocený na výšině opodál vesnice.

Jest to jednoduchá svatyně skrovných rozměrů, zbudovaná na sklonku

WMJ

SX

i.

ili

i.

f|!

i!

lí

wWt

i:

Ewm

i!

m-

Wm

ycf

Obr. 90. Srbice. Konsol a profil žebra v kostele sv. Víta.

Obr. 91. Srbice. Portálek vedoucí do sakristie.

XII. stol. v románském ještě slohu, ale s prvními již stopami nové gotiky. Bohatší a dokonalejší architektonická výzdoba tak malé svatyně, lišící se nápadně od chudoby podobných kostelíků v okolí, vede k oprávněnému úsudku, že ozdobné kusy stavební dodány sem byly z vlastní kamennické dílny kláštera, jehož filiací fara zdejší byla.

Stavba orientovaná, krytá taškami, omítnutá; loď téměř čtvercová s hladkým štítem západním, v něm zazděné okno segmentové, pod ním prostá kobka zakrývající obyče vjnýchod.

Strana jižní (k obci) prolomena dvěma okny (východní hrotité, západní pozdější a segmentem přepnuté), zde kobkou zastavěný románský portál (obr. 89.) o dvou nárožích, tvořících pravoúhlý kout, jehož vnitřní čelo a boky mělce vykrojené při patě rozdvojenými listnatými ornamenty jsou zdobeny, obě nároží pak profilována hladkými oblouny. Přední čelní oblouk lemuje obloučkový vlys, v jehož dvou polích lilie.

Ěá

I*' "v-

i. *

í..

Na levé straně lodi, prolomené v přední části segmentovým oknem, přizděno jest úzké schodiště, vedoucí na oratorium ve věži. Choř užší, s lodí stejně vysoký, uzavřený přímou zdí a nad ní hladkým štítem (v něm křížový otvor) prolomen jest jediným hrotitým oknem na jižní straně (menší got. okno v čele je zazděné). Levý bok jeho opírá se o nevysokou kamennou věž jehlanem krytou, jejíž druhé patro bezpochyby přistavěno bylo na místě dřevěné, dudkové zvonice. Různá co do velikosti a tvaru okna jsou vesměs bezslohová, pouze úzké hrotité okénko nad vchodem, prolomeným do východní zdi, je z doby původního založení.

tw

rs«i

Obr. 92. Srbice. Hlavní oltář.

Prostora lodi uvnitř 8'60 m dlouhé, 7'92 m široké a 6'85 m vys. kryta jest rovným stropem, v západu nová kruchta dřevěná na dvou sloupech. Triumfální oblouk, tupě hrotitý, má trnož stlačený ze dvou oblounů na nízkém podvalu, patka oblouku nasazuje na dvojdílné římse (profily zde maltovou vrstvou neurčitě vystupují) ve výši 235 m\ týž otvírá se do čtverhranného choru 5 75 m dlouhého, 6 40 ?n širokého, sklenutého do kříže s mohutnými žebry, tvořenými ze tří bezprostředně k sobě přilehlých oblounů, v jich křížení okrouhlý svorník s plastickou, čtyřosou růžicí; konsoly s listnatou spodinou šíří se třemi nad sebou vystupujícími ploškami, pokrytými nízkou kosinou, nad ní vysoké cimbuřovité štítky tvoří přechodní články k žebrům.

V pravém rohu klenutí nad oknem obnovený zbytek nápisu „1199    Na straně evangelijní čtverhranné orámování sanktuaria,

zavřeného mřížkovanými dvířky s čtyřlistými růžicemi. Zde též portálek 0 66 m široký, 2 04 m vysoký, trojatým obloukem (prostřední hrotitý) uzavřený (obr. 91.). Na zdi, lomeným obloukem uzavřené, fresková malba z části odkrytá (stopy maleb shledaly se i na jiných místech), představující poslední soud, v prostých črtách (drobné postavy: Kristus trůní na duze, nohy opřené o zeměkouli, obě ruce pozdviženy, kolem něho v záři andělé a svati, opodál v oblacích větší postavy andělů, z nich jeden drží kříž; pod Kristem v právo postavy blažených, z nich nejblíže klečí postavou větší Jan Křt., vedle něho odvrací tvář svou temná, obnažená postava

8H

..

til

&•

odsouzence, nejníže anděl letící v eliptické mandorle), ostatek vápnem zabílený a též proraženým obloukem do oratoria zničený. Pozdějším přemalováním setřen úplně původní starobylý ráz malby. Portálkem vstupuje se do koby pod věží, čtvercové prostory o 3’45 m dlouhých stranách, přehražené nyní prkenným stropem na spodní sakristii a oratoř nad ní. Prosté dvéře na východní straně mají kamenné románské pažení, profilem shodné s vnitřním ostěním hlavního portálu; na místě portálu však záhy po dostavění kostela, ne-li již současně zapuštěno bylo jen úzké hrotité okénko; kobka má hladké křížové klenutí bez žeber, stejně vysoké s klenbou v presbytáři, lícní jeho oblouky jsou tupě lomené.

Obr. 93. Srbice. Soška Madonny v kostele sv. Víta.

Hlavní oltář, renaissanční architektura ze XVII. stol., uprostřed mezi sloupy nový olej. obraz sv. Víta, po stranách dřevěné sochy sv. Prokopa a Václava, v hořejším nástavci menší sošky sv. Barbory (obr. 92.).

Socha Madonny na srpku, dřevěná, zlacená, s nahým Ježíškem, u nohou malé postavy klečících andělů, výška 1‘50 m, XVI. stol. (Socha stávala dříve na hlav. oltáři, a jeví velkou podobu se sochou Madonny v Kolovči. Obr. 93.).

Dvě sochy na konsolech (reliefy z archy): sv. Vít a sv. Václav, 1'30 m vysoké (bez konsolu), polychromie novější, XVI. stol. (obr. 94. a 95.) Tři (inventář uvádí čtyři) obrazy tabulové ze zavíracího oltáře, 0'47 m široké, 0‘78 m vysoké, olejová malba na hnědé půdě s větevnatou arkádou šedé barvy: 1. P. Maria podává sv. Anně Ježíška, v pozadí anděl, 2. Apoštolé Petr a Pavel, 3. Jan a Ondřej; robustní postavy a tváře, kornaté, tvrdé řasování, barvy šedavé, syté. Dílo všedního malíře ze XVI. stol. (od téhož mistra Apoštolé Bartoloměj a Ondřej v Klatovském musei, viz Soupis VII., 99.) (Obr. 96., 97. a 98.)

Při levém boku triumfal.

oblouku kazatelna kamenná, -**—

prosté renaissanční řečniště čtverhranné s římsou a arkádou na lícních plochách, spočívající na oblém dříku nízkého sloupu s širokou listnatou hlavicí (obr. 99.). Do protějšího boku vezděn jest náhrobní k s erbem rodu Žakavců ze Ža-kavy, jehož zabílený, otřelý nápis je nečitelný. Žulová deska 1'60 m vysoká, 0‘89 m široká,

XVI. století.

vrou-

• - ";V

.-ŽJ

Kalich měděný, zlacený (slouží nyní za ciborium), výška 21 cm, hladká číš tvaru kuželovitého, 13 cm prům., mřížkou spjatý ořech silně vystouplý má šest rout, v nich Hh ffiHRIJÍ zlatém v černém emailu, mezi routami tepané šestilisté růžice, na hladké, šestilaločné noze stříbrný štítek applikovaný, v něm odznaky zlatnictví (skří-žené pilníky, mezi nimi plameny a nápis l$)tlf;elmt)s gollfmelcer (obr. 100., 101.), patka bena mřížkou. Cenná práce z XV. stol.

*\

gj

ví"';.

w.

<■ \

Iftp

■v

Lampa mosazná, barokní, běžného typu, s uchy v podobě karyatid, prolamovaný a rytý ornament, XVII. stol.

V>íw»! -*T. 5i5áíx

Obr. 94. Srbice. Soška sv. Víta ze 16. stol.

Kaditelnice baroková, mosazná, výška 30 cm; víko kulovité, vysoké, tepaná orna-mentika; XVIII. stol. (obr. 102.)

Zvony: 1. Průměr 066 m, výška 050 m, ucha hladká, na plášti Matka Boží, plaketa 11 cm vysoká, kolem koruny opis majuskulemi (4 cm vys.): 0 HKRIK 8 MKTGR S GRKdie 8 MKRdVS 8 IiVdKS 8

Scupis památek hist. a uměl. Pol. okres Domažlický.

IOřlTUIFS 8 M 8 7ÍT0VS pod tím vlys z gotických vimperků, mezi nimi 31, jinde dráček (obr, 103.). Dílo Plzeňského mistra Jiljího neb jeho nástupce z r. 1531.

2. Průměr 0 60 z/z, výška R42 m, ucha pletená, na boku plaketka 6 cm vysoká s obrázkem Ukřižovaného (viz vyobr. v Soupisu XII. 147), na protější straně větší konvička, opis minuskulemi:

isflš

+ 1889 řioc a npns z facítrai z esí z pro íjtmore (korunka) bet z eí sancít x mít z m bamfjel. (1489). Na hambalku letopočet

íl

1708.

'*£■

3. Průměr 0 45 m, výška 0'35 m, ucha pletená, boky hladké, opis majuskulemi 3'5 cm vys.: + 0 MKRIK 8 MKT0R 8 GRKOI0 8 MKT0R 8 MIS0R 8 pod tím vlys jako u zvonu 1., v něm písmeno Z. Dílo téhož zvonaře jako 1.

1:-iS

' -4    " V

Obr. 95. Srbice. Soška sv. Václava ze 16. stol.

TVRZ, která tu stávala ještě r. 1711, když Srbice k panství Chu-děnickému byly připojeny, stržena byla při přestavbě dvora tak, že po starých malbách, znacích rodin Černínů a Bubnů a nápisech, jež se tu na stěnách jídelny a vedlejších síní nalézaly, ani stopy se nezachovalo. Jako zbytek původní stavby ze XVI. stol. ukazuje se pouze štítová, sgraffitem zdobená zeď mezi nynější sýpkou a rátej nou, pak klenuté síně v ratejně. Na zdi u vrat dvora pod omítkou stará rustika škrabaná.

Na pahrbku při rybníku bývala nějaká tvrz, z níž zbyly dosud sklepy.

Stanětice.

Trajer J., 1. c. 851. — Matriky od r. 1759. — Liber memorabil. paroch. ab a. 1787; v ní lat. listina z r. 1658, uvádějící stručně osudy kostela a fary.

O vsi děje se zmínka r. 1239 (Erben Reg. dipl.). Majitelé svobodného dvoru, který zde od neparoěti stával, dobrovolně dávali se v ochranu pánům na Risenberce (Arch. Pal. IV. Arch. Domažl), pod jichž právomoc ves patřila i nepodobá se tudíž, že by zde kdys nějaké tvrze bylo. Fara, o které prvá zmínka z r. 1358, držela se ještě v XVI. stol., v XVII. stol. byl již kostel filiálním fary Úbočské, později Kdyňské. R. 1785 fara nově zřízena a odevzdána r. 1788 pod patronát hrabat Stadionů na Koutě.

\i

£

!W

r

ů,

H

b> *

a

■

:

m

t

i

■-.

£

r

:

FM

<pr.

m

L

1

:

léž

i.-.

4

J

Ířwí i*

Obr. 96., 97., 98. Srbice. Tabulové obrazy ze 16. stol.

|*KSí5: .

m

' J*

•«*

• míh •

CÍanr

, ž-

i-4

tr-ý'

m

. y

F • •- X

LV > • • :

„.

. ;#

Jr*~

%FŘ

mm

/J

hz.M

:>■;

tš

I

í'⁵

• •

r * ' fe 4 .

v>*«

^ ;:

E, "

FARNÍ KOSTEL SV. KUNHUTY v prvotní podobě celkem

zachovaná, v podrobnostech zanedbaná gotická stavba z počátku XV. stol., orientovaná a omítnutá. Zbavena obou zděných štítů, přechází sedlová, šindelová střecha lodní bezprostředně v nižší slemeno nad chorem. K průčelí lodi přistavěna kobka, nad ní hrotité okno (nové), vchod zde prostý, polokruhový. Podélná strana prolomena třemi hrotitými okny, z nichž přední dvě, v původní podobě prutem na dvé dělená, mají stejnou kružbu; okno při kruchtě je nové, podobně též jediné okno strany severní.

_

Jr

Obr. 99. Srbice. Kazatelna.

Presbyterium o metr na každé straně ustupující a s lodí stejně vysoké má závěr polygonální bez opěráků a bez soklu; čtvero oken s lomenými oblouky, prutem na dvé dělených, vykazuje tolikéž různých kružeb pečlivého a správného kamenického díla (obr. 105.), v nich zbytky původního zasklení okrouhlými terči. V severním koutě mezi lodí a chorem věž s cibulovou, šindelem krytou bání, vyjma patro nej-vyšší s ostatní stavbou soudobá; do ní vede gotický portálek s tupě lomeným obloukem na západní straně, proražený o něco později, v prvém patře malé hrotité okénko, ve dvou vyšších po úzkém obdélníkovém okénku s tesaným ostěním. S věží sousedí a k choru přiléhá užší, nízká sakristie a nad ní ko~

mora, osvětlená z věnčí jediným úzkým okénkem.

Vnitřek lodi 13 60 m dlouhé, 8 81 m široké, kryt je rovným o něco níže (7‘20 vt) než původně založeným stropem, který částečně zakrývá vrchol triumfálního oblouku. Tento jest tupě hrotitý, má nízký sokl, boky hladké, na hranách otupené a přepásané hladkou římsou.

Presbyterium o stupeň zvýšené tvoří křížem sklenuté travée, k němuž pojí se pravidelný Ys^oký závěr; klenutí dostupuje ve svornících a vodorovných záklenkách výšky 7‘25 m. Žebra na hranách jednoduše vykroužená vystupují z konsolů ve výši okenních bankálů (236 m nad podl.) založených a jsou až na jediné vesměs zdobeny skulpturalními maskami, jichž ráz a charakteristiku pro silnou vrstvu maltovou a bizarní pomalování podrobněji určití nelze (obr. 106.). Ze dvou svorníků jest závěrový zdoben bohatou ratolestí, druhý sedmilistou, dvojřadovou růžicí (obr. 107.). Okna značně široká.

rap

Vá

SWá

~Mt

mm

'k:

F #11

fi

§§

Obr. 102. Srbice. Kaditelnice.

Mrl,»a}o»lfhr|

Obr. 101. Srbice. Štítek zlatnický na kalichu.

Šili ■

Obr. 103. Srbice. Plaketa v nápise na 1.

UUOAZ

________ .

áSjŽj&a^

č:

ip

■

cH

Hí

íft

:s

mas

JH.

Obr. 100. Srbice. Kalich z 15. stol.

fiS

A. i

sřw

. M

- o;

A:‘-

[ !. '

ÉS

Hé

Sakristie patří založení původnímu, ač svým plochým stropem, všedním širokým oknem a třemi obyčejnými dveřmi k době té se nehlásí; z prvého patra věže vedou však hrotité, žulovým pažením opatřené dvéře s ubranou hranou do kobky nad sakristií, která svým valeným klenutím (nyní zříceným), úzkým okénkem v čele východním, a zvláště zazděným vedle něho otvorem hrotitých, pískovcovými venýři vyložených dveří k starému založení poukazuje. Dvéře tyto přístupny byly zvenčí buď dřevěným schodištěm aneb pavláčkou ze sousedního stavení (snad původní fary), jehož zde více nestává.*)

Hlavní o 1tá ř nová, nepodařená architektura gotická na staré, kamenné mense; na něm bezcenný obraz sv. Kun-huty z XVIII. stol. s chronogramem z r. 1815, vztahujícím se k opravě obrazu.

i!

ir

*) Nynější fara s mansardovou střechou Obr. 104. Stanětice. Kostel sv. Kunhuty. Půdorys, vystavena byla opodál T. 1/90.

i AA

t\

Wé

Wá

<\\

mm

w.

■I

mm

i?

fp

I.

CnI

oo .

JL*

l\i

l”7'sti:

I.IlliV

fešL

'li

"N

fc

ři|.

,1<

iiii :    /1 -.

¹¹ l-Sr*. *'*%■■ Ml¹'

Trc* Jll|;

...........TÍ!

4 Ji

■gj

I¹'

VvJ-X¹

r "'mm r

^"W;'

V'

—i- j

ih

<y>

04

T,_

Obr. 106. Stanětice. Konsoly žeber v presbytáři.

Dva oltáře v rozích lodi, s neumělými obrazy sv. Barbory a sv. Jana Nep. a menšími, slušnějšími obrazy v hořejších nástavcích (sv. Šebestián a sv. Roch) jsou obstojné barokové architektury z XVIII. stol.

&2

hďXA:m

siiň

Isáwí

H&i,

lili

•ÍS

gjf

-Ivu> ěí» 3, 4, 5.'

Obr. 107. Stanětice. Detaily z kostela sv. Kunhuty: 1. 2. svorníky, 3. křtitelnice, 4. portálek

a 5. okno věžní.

Z paramentů a náčiní kostelního zmínky jedině zasluhuje baroková, kaditelnice a lampa na věčný oheň, tepaná z mosazného plechu, obě z prvé polovice XVIII. stol.

Svícen cínový, 56 cm vys., výborný formou a lijeckou prací (obr. 108.). V kobce před vchodem žulová křtitelnice (nyní kropenka) z doby původního založení kostela, běžného v okolí tvaru s jednoduchou ornamentální obrubou, bez paty (viz obr. 107.).

Zvony: 1. Průměr 0'64 m, výška 0 58 m, ucha hladká, ostře lomená, boky hladké, nahoře jednou řádkou opis gotickými minuskulemi 3’6 cm vysokými: 4- aue T martja 4- gractja 4- plena. Z poč. XV. stol. (obr. 109.)

2. Prům. 0 53 m, výš. 0 42 m, ucha hladká, hranatá, zaoblená, boky hladké, opis majuskulemi v jediné řádce:

O SANCTA 8 MARIA % MATER 8 GRA-CIF (sic) 8 MATER 8 MA 8,

pod tím got. jetelový vlys běžný na zvonech z dílny mistra Jiljího v Plzni z poč. XVI. stol.

Ve věži zkomolená a vetchá socha světice bez attributů, vys. 1'28 m, dobrá řezba z XV. stol.

T rhanov

(Chodenschloss).

Obr. 108. Stanětice. Barokní svícen.

Randa H., Chodové a jich osudy, 152, 156, 177. — Trajer Joh., 1. c. 835. — Posel od Čer-chova, XX. č. 3, ibid. XXII. č. 46. — Matriky od r. 1787. — Pamětní kniha farní od r. 1840.

Osada na potoku Čerchovce se zámkem a kostelem vzrostší tu za panství sv. pánů z Lamingen v XVII. stol. při Chodském mlýně, který tu již na počátku XV. stol., ne-li dříve, stával. Trhanov po vystavění zámku (1671) zvaný odtud po němečku Chodenschloss, stal se pak střediskem panství Lamingenského.

Obr. 109. Stanětice. Nápis na 1. zvonu.

KOSTEL SV. JANA NEP. (farní), prostá budova s osou od severu k jihu obrácenou, bez slohu, původně kaple zámku, k němuž r. 1706 přistavěna. R. 1787 zřízena při kapli lokalie, která r. 1855 na faru povýšena byla. R. 1810 kostel při požáru zámku též vyhořel.

Kostel, vsunutý mezi stavení zámecká, jest zevně jen na straně podélné uvolněn, ač i zde v přízemí zakryt předsíní a schodištěm. Ze slemene taškové střechy vystupuje nad presbytářem nevysoká zděná věž s cibulovou, šindelem krytou bání.

Loď 15’90 m dlouhá, 8 m široká, krytá rovným stropem, prolomena jest na každé straně podélné dvěma okny s polokruhovými závěry a prostým čtverhranným vchodem. Z podjezdu zámeckého příchod nyní uzavřen, nad ním otvírají se na hudební emporu a do síně lodní široká okna oratoře; před polokruhovým obloukem triumfálním s každé strany čtvercová síňka, levá, sklenutá, určena jest za kapli pro boží hrob, pravá obsahuje

j.

.§2

is

'M

f

Obr. 110. Trhanov.

schodiště vedoucí na věž a půdu kostelní. Choř 5 m široký, 6’80 m dlouhý sklenut jest hladce do kříže a uzavřen polokruhem a konchou, k němu v levo přiléhá sakristie.

Hlavní oltář jest běžná baroková architektura r. 1818 nově zřízená s obrazem Neposkvrněné Matky Boží od Mich. Wittvtera r. 1859 v Římě malovaným a menším, též novějším obrazem sv. Jana Nep. (starší oltářní obraz sv. Jana visí v sakristii). Na bočním oltáři levém obraz sv. Jana Sarkandra, zde též dobrá řezba Ukřižovaného ze slonoviny (34 cm délky) z XVIII. stol., na pravém slušný obraz sv. Kunhuty z r. 1815, na predelách obou oltářů obrazy na dřevě malované (smrt sv. Ludmily a Rosalie) vyspělou technikou, ač povrchní faktury dobrého malíře z konce XVII. stol.

Náčiní bohoslužebné i paramenty nové, starší jest jen kasule z modré zlatém a stříbrem protkávané tkaniny, darovaná r. 1824 hraběnkou Stadiónovou, roz. Schonbornovou.

Na oltářích osm mosazných svícnů soustruhovaných, barokového profilu od 38—47 cm výšky, z XVIII. stol.

Zvony. Ze tří zvonů 1. a 3. ulity byly r. 1880 Juránkem a Pernerem v Plzni, 2. r. 1835 tamtéž.

ZÁMEK hrabat Stadionů, vystavěný r. 1677 od Maxmiliána svob. pána z Lamingen, vyhořel r. 1701, po druhé r. 1755, posléze r. 1810, neveliká budova dvoupatrová (svrchní patro přistavěno později) v podobě _L, na níž těžko určití, co k původnímu založení přináleží. Z prosté výpravy průčelí k silnici obráceného vyniká jedině s kraje vchod k podjezdu, segmentem sklenutý a po stranách jednoduchými pilastry obstoupený, vedle schodiště, z něhož vstup do obou pravým úhlem se rozvětvujících křídel.

mm

-J

Dekorativní články po výtce z pálené hlíny jsou přímětky nové. V přízemí traktu do dvora obráceného loubení. Před zámkem 4 kameny při silnici zasazené s vypoukle vytesaným obrazem českého lva, dle všeho mezníky j zemské na toto místo převezené z hranic k zemských.

IP

mí-

fjl

Nad Trhanovem při silnici Domažlické kamenná BOŽÍ MUKA v podobě oblého sloupu žulového na čtverhranném podstavci; nad dorskou hlavicí čtyrboký hranol s křížem. Z konce XVII. stol.

r

Úboč.

Our. 111. Úboč. Půdorys kostela sv. Mikuláše.

A. Sedláček, Hrady IX., 55. — Š 1882. 39.

XXVI. 81. — Matriky I. od r. 1690, II. od r. 1746. — Pamět. kniha farní od r. 1825. — Inventář kost. od r. 1760 a 1864. — Chude-nitzer Gedáchtnissbuch 1729. — Kniha kost. účtů od r. 1743. — Hr. E. Černín, 1. c.

uma van

Method, XII. 86, XIII. 100,

Jiz v polovici XIV. stol. připomínají se zde dve samostatné plebame s vlastními kostely, ¹) k nimž právo podací vykonávali majitelé blízkého hradu Herštejna. Plebanie při kostele sv. Mikuláše patřila k Úbočí Dolnímu, ona při kostele sv. Václava k Úbočí Hornímu. Obě později splynuly v jednu. Patentem Josefínským byl r. 1785 kostel sv. Václava, stávající na východním konci osady nedaleko nynějšího kostela zrušen a 1791 obcí za 20 zl. koupen a rozbořen. Zdivá jeho použito k vystavění kamenného srubu při č. p. 33, na němž pozorovati lze četných, pečlivě opracovaných pískovcových kvádrů z obložení oken a portálu (vyobr. 112), triumfálního oblouku a opěráků. Zbytky tyto prozrazují přesné tvary gotiky XIV. stol. a jeví příbuznost ve formě, hmotě i zpracování s druhým místním kostelem.

Poblíž kostela sv. Mikuláše stávala tvrz, sídlo zemanské, připomínané již ve XIII. stol. Dosud spatřují se ve farní zahradě zbytky valů a příkopů ve způsobe podkovy a uvnitř hrazení toho nepatrné stopy zdí. Tvrz tato zašla as, když Úboč při-vtělen byl k hradu Herštejnu.

FARNÍ KOSTEL SV. MIKULÁŠE. Ne

veliká, v podstatě gotická budova, na níž jeví se různé doby stavební.

Orientovaná stavba z lomového kamene, s kvádrovou výpravou oken, opěr a nároží. V čele věž s přistavěnou kobkou, čtverhranná, vrchní patro přistavěno 1852, šindelový kryt vybíhá v osmiboký jehlan. Loď (ve zdivu zdá se býti se spodkem věže nej starší částí kostela) prolamují na každé straně dvě segmentová okna; v prodloužení jejím gotické presbyterium při stejné šířce i výšce, polygonálním závěrem opatřené. Po obou bocích presbyteria přístavby: na jižní straně prostá baroková kaple svaté Anny, vystavěná péčí vrchního na panství

Obr. 112. Úboč. Profilovaný kámen na srubu při čp. 33.

áwÁ

mt

Ml

O-75

■vij

Obr. 113. Úboč. Kružba okenní.

Chuděnickém Václ. Podivína Holečka r. 1763, na sever sakristie stejného sic stáří s presbyteriem, ale zevně bez charakteristických známek slohových. Závěr presbyteria obstoupen jest čtyřmi deformovanými opěráky bez ústupků a prolomen čtyřmi hrotitými, prutem na dvé dělenými okny, jichž obložení a kružby pracované z pískovce ve dvou střídajících se variantech (obr. 113) výborně jsou uchovány. Sokl, byl-li jaký, zakryt jest přizděným pláštěm, který veden jest i kol opěráků.

Rozšíření kostela, o němž zmiňuje se farní kniha při r. 1763, vztaho-vati se může jedině na přístavbu kaple a překlenutí lodi, ana prostora lodní ve světlosti nedosahuje ani šíře presbyteria.

Vnitřek. Do lodi vchází se prostými dveřmi, kobkou a podvěžním, křížem hladce sklenutým síncem; táž jest 5‘62 m široká, 9'31 m dlouhá. Valené klenutí, do něhož zasahají kápě čtyř segmentových, na obě strany vyšpaletovaných oken, dotýká se téměř vrcholu tupě lomeného oblouku triumfálního s otupenými hranami a nízkým soklem; hladké boky jeho přepásány jsou podbrádkovou římsou, do levého boku vytesána čtverhranná prohlubeň 25 cm ve čtverci s jetelovým vrcholením, původního kostela asi sanktuarium. Klenutí presbyteria 5'91 m širokého, 8'15 m dlouhého převyšuje lodní o 0'50 m, tvoříc křížové travée s ň/₈bokým závěrem chórovým. Zebra jednoduše vykroužená, svorníky hladké, konsoly

11

MIM-

T:

m-

Obr. 114. Úboč. Konsola v presbytáři.

2‘90 m zvýší nad podlahou jsou polygonální s jednoduchou římsou a hladkými boky vyjma větší konsoly pod příčním žebrem a v jižním koutu, jichž jehlanové plochy zdobeny jsou pěknou kružbou (obr. 114). Na straně evangelia sanktuarium do lomeného oblouku sklenuté s hladkou kamennou obrubou, kutá dvířka hustě posázena plochými, čtyřlistými růžicemi. Na protější straně prohlubeň se-dilia, segmentovým obloukem přepnutá; z pažení, profilovaného oblounem mezi šik-mami je v předu výžlabek odtesán.

V kružbě tří oken závěru zachovaly se nemnohé, ale cenné zbytky maleb na skle ze sklonu XIV. stol. Cele vyplněna malbou jest jen kružba v čelném okně (ač i zde něco nově doplněno) s rostlinnými motivy růžic, listů vinných, bodlákových a j. a s bordurami měřickými. Jedno pole vyspraveno řaso-váním modrého roucha, což nasvědčuje tomu, že okna zdobena byla malbou figurální; do kružby okna pravého vsazeny opět fragmenty architektonické, žlutě malované.

Po pravé straně otvírá se oblouk do kaple sv. Anny, prosté čtverhranné síně, osvětlené segmentovými okny, v ní jsou se tří stran pavlačovité oratoře. Prostý vchod na levé straně (zde klíč s pěkně kutou renaissanční rukojetí) vede do sakristie 287 m široké, 4 30 m dlouhé s gotickým křížovým klenutím, jehož žebroví a konsoly stejného jsou díla jako v presbyterii, svorník hladký, okna přeměněna na obyčejná.

Hlavní oltář a vedle stojící pískovcová křtitelnice jsou nová díla, provedená v duchu gotiky dle návrhů Ant. Cechnera\ obraz sv. Mikuláše maloval Ad. Liebscher. Dva boční oltáře Matky Boží Pomocné a sv. Blažeje i s obrazy na nich z XVIII. stol. jsou umělecky bezcenné; podobně i oltář v kapli sv. Anny.

Kazatelna baroková, rázovitého tvaru a obstojného díla s reliefy čtyř svátých Otců církevních na amboně a čtyř evangelistů na klobouku, z XVIII. stol.

V choru otřený náhrobník kněžský s vytesaným kalichem, ze starého hřbitova sem as přenesený, jehož nápis nyní nečitelný zaznamenán v pamětní knize takto: Léta Panie 1606 31 dne mesyce czerwencze Umrzel jest ctihodný kněz Matěj Porziczky, fararz Auboczky a tuto v Kristu Panu odpocziwa oczekawaje weseleho z mrtwych powstani.

Ciborium barokní s prolamovaným košem, noha a víko novější; XVIII. stol.

Ze dvou paten, na nichž monogrammy Ježíš a Maria, mosazná označena : E . C . N . D • 1735 •

Zvony. 1. Výška 0'60 m, průměr 0'80 m, ucha pletená, nahoře opis jednořádkový majuskulemi: TQHTO 8 ZWOH 2 GQST. 8 W PL • NI 2 SLITI 8 KH dZTI 2 K 8 aíiWALN 2P2B2A8S8 MIKVLKSI 2 pod ornamentálním, renaissančním páskem: 21852429.^

2.    Výš. 0'52 m prům. 070 m, nápis:

Léta Panie 1601 Tento Zwon Vdielal Matieg

ZWONARZ W MlESTIE PLZNI NÁKLADEM WOSADY

Avboczke

na plášti Ukřižovaný, kolem andílkové s emblemy evangelistů, nejvýš obruba z listů akantových.

3.    Výš. 0*25 m, prům. 034 m, pod čepcem závěsy slunečnice, na plášti obrazy nejsv. Trojice a sv. Martina; dle pamětní knihy přenesen ze zrušeného kostela sv. Václava.

4.    Hladký, visíval nad presbyteriem (výš. 046 m, prům. 0⁻21 ni).

Při srubu č. p. 33, o němž výše zmínka se činí, dvéře s plechovým povlakem a kosým plátováním, v polích tepané primitivní růžice, na štítku WA, ze XVII. stol., pocházejí též z kostela sv. Václava.

r

Újezd (Oujezd).

V musei Domažlickém uložen je bronzový palstav s úškem na straně laločnaté; nalezen byl v chodské vsi Oujezdě.

r

Unějovice (Ouňovice).

A. Sedláček, Hrady IX., 55.

Ves patřila ku konci XIV. a ještě v 1. polov. XV. stol. ku hradu Pušperku. Později tvořila zvláštní statek, jenž v polovici XVI. stol. spojen byl se zbožím Herštejn-ským. S tímto a Chocomyšlí dostal se r. 1711 k panství Chuděnickému.

Rozsáhlý dvůr Únějovský zaujímá městiště staré TVRZE, jejíž zbytky hlásí se k stol. XVI.

Nynější sýpka s jednoduchým barokovým průčelním štítem a několika sklenutými komorami v přízemí upravena byla z někdejšího zámečku po r. 1711.

Do kříže sklenutá síň v protější rátej ně se starodávným, prostým krbem je rovněž zbytkem starého sídla.

r

Usilov.

Sedláček Aug., 1. c. IX. 56. — D. Z. 40 J 22, 293 Q 24.

Dříve zvláštní statek s tvrzí, jejž ve XIV., XV. a ještě XVI. stol. drželi členové rodu Švihovských z Risenberka. V prvé polovici XVI. stol. přešel Úsilov trhem na rodinu Příchovských z Příchovic, ku konci téhož a ještě v následujícím století seděli tu Vidršperkové z Vidršperka; od r. 1624 vystřídali se tu rychle za sebou majitelé Jan Filip Krac ze Šarpfenštejna, majitel panství Risenberského, Jan Filip Schůtz, po něm syn jeho Frant. Filip, jesuit, kollej Králové Hradecká a Mark. Lidm. Vencelíková. Od této nabyl směnou statku a tvrze Úsilova Frt. Hartman hr. z Klenového a Janovic (1694) a připojil jej k statku Poleňskému, s nímž r. 1711 dostal se k panství Chuděnickému.

Z původní staré TVRZE ÚSILOVSKÉ, jež příkopem vodním byla obehnána, zbylo pouze věžovité stavení as 15 m dlouhé a 11 m široké, které již od počátku XVIII. stol. až podnes za sýpku slouží. Nad prostým vchodem do této snesené a nad ostatní jednopatrovou stavbu nevynikající věže zasazeny jsou dva kamenné znaky, valně otlučené, jež prozrazují erby Drslaviců a Svojšínských (poloutrojříčí a plné trojříčí). Cásť tvrze k věži v pravém úhlu se připojující vystavěna byla bezpochyby v XVI. stol. a obsahuje v přízemí dvě sklenuté světnice v té podobě, jak při odhadu statku r. 1711 se popisují. Ostatní výstavnost již tehdy (1711) ve zdech a střechách velmi sešlá a za chlévy užívaná spustla docela a zbylo z ní jen něco málo zdivá.

Volmava (Vollmau).

Posel od Čerchova 1893, 1. — Traj er Joh., I. c. 865. — Zápisky a paměti děk.

K. Hájka. — Eichler J. Dotazy, 1. c. — Liber memorabil. od r. 1815.

U vsi nalezeny před lety měděné peníze řím. cis. Oktáv. Augusta, Klaud. Nerona a Hadriana; u samoty č. p. 35 bronz, celt, nyní v museu Domažlickém uložený.

Osada na Bystřici pod Čerchovem patřila až do r. 1764, kdy upravovány hranice zemské, ku koruně Bavorské; zdejší filiální kostelíček stál pod správou fary v Bavorském Brodě do r. 1782, kdy zřízena při něm lokalie, která r. 1856 na faru povýšena byla.

KOSTEL SV. ANTONÍNA PADUÁNSKÉHO (farní), dosta

věný r. 1797 (nad vchodem kostelním letopočet 1796), orientovaná stavba

v jednoduché, bezslohové výpravě. V západním průčelí věž jehlanem krytá, z póla do lodi, z póla z průčelí ven vystupující; v průčelí tři vchody, nad

vchodem podvěžním barokové okno, nad vchody postranními po výklenku; obdélníková loď prolomena na každé podélné straně dvěma okny s polokruhovými oblouky a malým oknem eliptickým při kruchtě. Užší, stejně vysoký choř má závěrovou zeď segmentovou, po jeho levé straně sakristie. Loď je uvnitř ploše kryta, choř překlenut plackou, oblouk triumfální polokruhový.

Vnitřní zařízení, primitivní, pochází většinou z doby výstavby kostela; na hlavním oltáři velké sochy sv. Augustina a Řehoře, přeneseny sem byly spolu s jinými předměty ze zrušeného kláštera dominikánského v Klatovech (barok ceny prostřední). Z téhož kláštera pochází bezpochyby

ii

íi

fe:

11

ÍR

Obr. 115. Volmava. Pohled na kostel.

baroková kaditelnice mosazná, hrubé tepané práce, pak dva zvony, z nichž větší 0'78 m průměru, 0'60 m výšky, zvarhaněným povrchem svého pláště, vykrajovaného okraje a rokokovými tvary uch na první pohled jeví se jako dílo cizí. Střed pláště přepásán je obroučkem s rokokovými kartušemi a plaketami Ukřižovaného a Karla Boromejského. Kolem koruny opis: PETRUS ANTONIUS IACOMINY, níže: PASSAVIENSIS ME FUDIT ANNO 1759 (téhož roku byl v Klatovech činným), při dolejším okraji

HanC VÍVo honorI atqVe VeneratIonI beati CesLaI VoVIt ConseCraVIt et fIerI feCIt hVIVs noMInIs PsChoLtz 0:P:

Menší zvon 0'60 m průměru, 0'50 m výšky, má na plášti plakety sv. Barbory a Dominika (?), letopočet 1777 a medalion zvonaře s opisem IACOB WILHELM SEITZ IN PILSEN.

Na třetím prasklém zvonku (40 X 30 cm) obrázky sv. Jana Křt., Antonína Pad. a nápis: ANNO 1810 E : P : GUTTHATTERIN. V medalionu: Peter Paul Perner in Pilsen.

Lampa baroková na věčné světlo, měděná, s vysekávanými a rytými rostlinnými ornamenty, ucha v podobě ženských karyatid. Z XVII. stol. (Tvarem i prací podobna lampě ve Všerubech, viz obr. 118.)

Dva cínové svícny kandelábrového tvaru, dobrého díla, z počátku XVIII. stol.

v

Všepadly (Sepadly).

Hr. Eug. Černín, 1. c.

Ves na staré obchodní silnici z Klatov do Horš. Týna vedoucí.

V KAPLIČCE nade vsí dřevěná socha Madonny Immacul. na měsíci, v plném reliefu, i s podstavou L77 m vys. (postava 1‘36 m), formy štíhlé, řasování již barokové, polychromie nová. XVII. stol., druhá polov. Socha přenesena sem ze zruš. kostela sv. Václava v Úbočí. (Obr. 116.)

STARŠÍ KAPLIČKA

na návsi

z r. 1775, je nepatrná, neslohová stavba o půdorysu šestihranném.

Všeruby (Neumark).

Obr. 116. Všepadly. Madonna z 17. stol.

Sommer Joh., 1. č. VII. 115. — Sedláček A.,

1. c. IX. 69 a 130. — Met hod, XXV. 108. — Randa H., Chodové a jich osudy, 17, 20. — Eichler Jos., 1. c. — Trajer Joh., I. c. 849. — Matriky nejstarší od r. 1643. — Gedenkbuch N. 1. (k němuž připojeny matriky) od r. 1644. — Pamětní kniha nová od r. 1851.

Přístavbě silnice na počátku minul, století nalezen u obce bronzový palstav. (Rukop. hr. Eug. Černína: Gesch. u. Archaeol. d. Herrsch. Chudenic.)

Městečko v památném průsmyku Kdyňském (Všerubském) na samých hranicích zemských u říčky Kouby, založeno a výsadou i znakem nadáno bylo v XVI. stol. (vedle původního názvu »Neue Marek vor dem Wald< nazýváno též >zum bóhmischen Weyer* dle velkého rybníka při samé obci). Tehdy přináleželo ku zboží hradu Riesen-berského. R. 1586 koupil je Jan z Vidršperka, ale již r. 1626 objevuje se v držení jich rodina Koců z Dobrše. Se svolením Max. Diviše Koce obyvatele městečka a sousedních obcí Hájku, Brůdku a Studánek svým nákladem postavili tu ve Všerubech v letech 1628 — 1650 kostel, při němž pak vlastní farář ustanoven. Volf Max. z La-mingenu, koupiv 1692 městečko a statek Všeruby, připojil je k panství Koutskému, s nímž až dosud sloučeny zůstávají.

U obce chová se: Malé obecní pečetidlo mosazné, prům. 2'5 cm, bez rukojeti. Ve štítu vzpřímený medvěd, opis: s • nevmarck • vor den wald isoo. (Větší

pečetidlo, průměru 35 cm, jehož otisk zachován v archivu musea král. Českého — opis: S • NEIMARCK * vorn # wald * 1600 * — nemohlo býti zjištěno.)

Dvanáct privilegií a listin, vesměs originálů na pergamenu, při požáru r. 1852 vodou pokažených a s větší části nečitelných:

1.    Majestát Maxmiliána II., český, z r. 1570 (silně poškozený) s částí visuté pečeti a s malovaným erbem městečka (obdarování na pečeť, trh téhodní, dva trhy výroční a právo pečetiti voskem zeleným).

2.    Majestát Marie Terezie z r. 1767, německý, s vis. říšskou pečetí (konfirmace privileje Maxmiliána II.).

3.    Majestát Josefa II., něm., jen částečně čitelný, s vis. velkou pečetí.

' V.

v-

-V

£&> '

geí

ii-

ar--

m. v

ř-

li&U

==s

?«

tě

_x

Obr. 117. Všeruby. Farní kostel sv. Michala.

4. Majestát Františka II. z r. 1795, něm., s vis. pečetí (konfirmace privilegia

Josefa II.).

Dále originály privilegií vrchnostenských:

5. List německý Jana Šebest. Vidršperka na Zahořanech z r. 1606, jímž uzavírá s poddanými svými v městečku Všerubech smlouvu o platy úročné a různé jiné povinnosti.

6.    List. Frant. Rud. říšsk. hraběte z Dobrše, z r. 1642.

7.    List Jana Václava říš. hrab. z Dobrše, datum nečitelné.

8.    List. Maxmil. Jiřího říš. hrab. z Dobrše (převzal statek r. 1650), datum

nečitelné.

9. List Otty Jiřího z Hellmersonu z r. 1665.

10. List Václ. Albrechta Koce z Dobrše z r. 1680.

(Listy 6, 7, 8, 9 a 10 vesměs německé s pečetěmi odtrženými aneb jen částečně zachovanými obsahují skoro doslovné obnovení smlouvy Jana Šebest. Vidršperka z r. 1606.)

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Domažlický.

11.    Privilej Jiřího Jindřicha svob. pána ze Stadionu z r. 1698, něm., o osmi listech v knížku kvart, svázaných s dvěma vis. pečetěmi Stadiona a Bedř. Jaroši. Hory z Ocelovic. Obsahuje potvrzení smlouvy Václ. Albrechta Koce z r. 1680.

12.    Vidimus latinský z r. 1672 listin arcib. kanceláře pražské z r. 1669 a 1671, vztahujících se k stavbě a vysvěcení kaple sv. Václava u Všerub (na Brůdku).

V musei města Klatov pečetidlo cechu hrnčířů, mosazné, nepravidelný ovál 360 X 300 mm, uprostřed strom rajský s Adamem a Evou, nad nimi písmeny K, I. Opis: HANDWERCKS • SIG'LL • DER • TCEPFER • IN • NEIMARCK . 1716.

■i

Wy

FARNÍ KOSTEL SV. MICHALA ARCH.,

iPlvt ÁĚ

& * im

Lj

(X

orientovaná stavba baroková s tradicemi gotiky, obnovená po požáru r. 1852, při čemž i vnitřní zařízení až na kazatelnu, některé obrazy, sochy a části oltáře hlavního i bočních, zničeno. Skládá se z lodi, užšího presbyteria se závěrem polygonalním a věže přilehlé k levému boku presbyteria, kryté jehlanem.

Vchod do lodi spod kobky (z té schodiště vedoucí na kruchtu) portálem poloelipsou sklenutým a rýhovanými žlábky v bocích oživeným. Kobce odpovídá na severní straně lodi kaple polokruhem zakončená, v ní oltář sv. Jana Nep. se sochou (slabou) dle vzoru Rauch-múllerova.

Obr. 118. Všeruby. Lampa na věčné světlo, 17. stol.

Loď 15'50 m dlouhá, 8‘25 m široká, rozvržena jest na čtyři klenbová, křížem hladce sklenutá pole s lunetovými oblouky lomenými, okna po obou stranách ve volných polích vysoká, nahoře nejapně napodobenými oblouky uzavřená, v západní polovici okna menší, polokruhem zakončená. Pole při průčelí západním zaujímá kruchta, zbudovaná na dvou oblých sloupech a třech křížových klenbičkách. Triumfální oblouk tudor-ského tvaru, bez trnože, s římsou barokovou v patě oblouku, je na hranách ukosený. Presbyterium skládá se z křížového travée a závěru, vytvořeného třemi stranami lichoběžníka, tři okna mají tvar podobný oknům v lodi. V levo otvírá se portál s hranou ubranou, segmentem sklenutý a nad ním okrouhlé okno do sakristie pod věží, sklenuté křížem a osvětlené se tří stran malými, silně do vnitř vyšpaletovanými okny.

*■

■A

Obr. 121. Všeruby. Gotický svícen.

- \ u

j£$i

P^i:    4^JJ

:, - uš&    \

V-

Obr. 120. Všeruby. Větší kalich.

fa

II

Obr. 119. Všeruby. Menší kalich.

m

r-í%#

Hlavní oltář v podstatě volně stojící architektura výstředního baroku (oblamovaný architrav na čtyřech sloupech) s dřevěnou sochou Michala archanděla a postranními sochami sv. Petra a Pavla, Václava a biskupa Dionysia. Bezcenné jsou i boční oltáře sv. Barbory a P. Marie.

Kazatelna copová, na bocích olejové obrazy světců Jana Nep., Jana Křt., Jana evang. a čtyř Otců církevních.

V kostele pět žulových náhrobních kamenů s nápisy s větší části úplně setřenými, vesměs to epitafů farářů zdejších z XVIII. stol.; před kostelem u dveří mramorová deska s latinským nápisem, jenž svědčí knězi Jos. Greisingerovi, zemřelému r. 1772.

Lampa baroková na věčný oheň, bronzová, postříbřená, zvýší 24 cm, zdobená rostlinným ornamentem prolamovaným a rytým; ucha v podobě dívčích karyatid (vyobr. 118, srv. Soupis Milevský obr. 173).

Kalich stříbrný, zlacený, výška 24⁻5 cm, výborně tepané dílo z XVIII. stol., značka IG (vyobr. 119).

Kalich stříbrný, výška 29 cm, na nodu tři emailované medaliony s monogrammy Jesus, Maria, Josef, na koši a noze po třech velkých, ověnčených medalionech s emailovými scénami Utrpení Krista, ostatní plochy vyplňují ornamenty a figurky andělů s odznaky umučení, práce tepané V celku i podrobnostech výborný zlatnický kus Mnichovské dílny z konce XVII. stol. (vyobr. 120). Značka

S víc nik gotický, bronzový, 25 cm vysoký, noha šestilaločná, nodus se šesti čtyřbokými výčněly, svršek opřen šesti hřebínky (obr. 121). XV. stol.

Zvony: 1. Výška 0'80 m, průměr 100 m, ulitý r. 1853 Václavem Pernerem v Plzni.

2. Výška 0'57 m, prům. 0'76 m, ulit byl r. 1867 Robertem Pernerem v Plzni; od téhož ulit byl i 3. zvon nejmenší.

Na náměstí před kostelem kamenná socha sv. Jana Nep. prostřední ceny. Na podstavci nápis:

S:

IOANNES NE POMUCENE ORA PRO NOBÍS BENEFACTOR MATHIAS HUEBL ANNO 1769.

V_

Zdanov (Tannava).

Traj er J., 1. c. 839.

Osada byla zbožím kláštera Augustiniánů v Pivoni, po jehož zrušení r. 1787 dvůr se zámečkem přešel do soukromého držení a zřízena v něm továrna na bílé kameninové zboží (značka: tannava), jež v poslední době zašla.

KLÁŠTERNÍ STAVENÍ (zámeček) jest budova jednopatrová

s barokovou úpravou oken a vchodu eliptickým obloukem sklenutého, nad nímž v poli vlnitou římsou obmezeném kamenný erb se znakem kláštera (na knize letopočet 1730 udává spolu dobu výstavby).

Naproti zámečku pískovcová socha sv. Augustina s andělíčkem u nohou v životní velikosti, dobrého díla. Na žulovém podstavci chronogramm:

AVgVstIno DoCtOrVM PrlnCIpI PaTrl sVo StrVXére Stokenses AVgVstlnlanl

udává letopočet 1763.

ř KRAKÓW i

\/d    #    „    .1

OPRAVA.

Str. 34. řádek 5. zdola čti Ign. místo Janu.

ICC

iu denice

A

'woleií

?

vue.

..‘''•XíisD.Vit

5<

''Srbice

'mimice

m

X

*-*0*

\

mm

'ernuipv

"r'\

\

Slovu

Ajjlt

A v.

áifc#

Lštén

mi

w

$

m

A

SoSstón Plosina, J

O /

QÉi

'ORŠŮV TÝN

Bliiejen

px£2'i cA

1

Vol

‘w»Q«

v--

Milcwče]

tm

%

:;v

mmSĚ\

mm

Ruhomce

M

hwm

M .

■m

■Af

'adorace

Stanétice

lakom

/Settíic

Morice

\fíp’

5S

mm

v___'

IIL*

F*

petropice

mmm

Ařje

Mertovi

^ r-n.

^SKL

OMAZLICE \

OrlomaO.

U~

'levohc.e 1 f) , O SnwkirrX)

Wuz

WfíOrvw

w%Ěš:°

db%rří’&

rrnor

St-Kyčou <>Utfy,

m

m

m

I

m

Twm

P^flffSS

1

íerukyltt

Schwc

/

mrmz

Voina ¥i

RONŠPERK

■

Jlhanno

Ši/bor

RramoB

''V\\V

f*

Klenec

mz

K?5

m

’o Pořezal

pÉ^

Ai®

v.

m

^ABROD n lM^o

%

w§

5ívoňka>

w

W

IS

&

OHuť:

i

f

m

c

-mm

•msm

iiA

Hft

©MNICHOV^

polit, okresu

Domažlického •

I I "i í í

°>UW?W

SEZNAM MÍST.

Sv. Anna 1. Běhařov 7. Brůdek 10. Černíkov 13. Dlažov 13. Dmout 14. Domažlice 14. Hájek 72. Havlovice 73. Herštýn 73. Hiršov 74. Hrádek 75. Hrůbek 75. Chodov 76. Chrastavice 76. Kanice 76. Kdyně 77. Kleneč 82.

Koloveč 88. Košenice 90. Kouřím 91. Kouty 91. Loučím 92. Luženice 96. Maxberg 96. Mězholez 97. Milavče 97. Miletice 100. Mrákov 101. Nemanice 102. Němčíce 103. Netřeby 104. Počinovice 104. Postřekov 105. Příkopy 105. Radonice 105.

Rejkovice 106. Risenberk 106. Slavíkovice 106. Smolov 108.

Srbice 109.

Stanětice 114.

Trhanov 120.

Úboč 122.

Újezd 125.

Únějovice 125.

Úsilov 126.

Sv. Vavřinec -Hora viz Domažlice. Volmava 126.

Všepadly 128.

Všeruby 128.

Ždanov 132.

Veselá

JMÉNA UMĚLCŮ A ŘEMESLNÍKŮ.

Bellmanna Karla, zvonaře v Praze dcera Anna 7, 102.

Brantl Volf, truhlář v Domažlicích 45. Butovský Jan, zvonař 95.

Cechner Ant., archit. v Hořicích 124. Copp, malíř v Domažlicích 99.

Daniel, zvonař v Klatovech 114. Dienzenhofer Kil. Ign., stavitel v Praze 34,

98.

Diepolt Jos, zvonař v Praze 63, 90, 102. Egidius, zvonař, v. Jiljí.

Franc Jan, řezbář samouk v Domažlicích

Gilmetti (Gillmetti) Marek Ant., stavitel v Klatovech 1.

Gindra Martin, zvonař v. Jindra.

Herzog Jan, malíř v Plzni 104.

Hilzer Petr, zvonař ve Vid. Nov. městě 105.

Hošek Frant., sochař v Praze 75. Jacominy Petr Antonín, zvonař v Pasově 127.

Jiljí z Plzně, zvonař 95, 114, 120, 125. Jindra Martin, zvonař v Klatovech 96. Juránek a Perner, zvonaři v Plzni 13, 97, 100, 122.

Kaffel Bartol., zvonař ve Vídni 75. Kaplánek Blažej, zvonař v Domažlicích 80. Kaplánek Václav, malíř v Domažlicích 44,

67.

Karer Antonín, stříbrník v Praze 44. Kaura V., stavitel v Praze 36.

Liebscher Adolf, malíř v Praze 124.

Lišák (Lissiack) Valentin, zvonař v Praze 75.

Lux Julius, malíř v Plzni 39, 44, 63, 99. Matěj, zvonař v Plzni 125.

Perner Josef, zvonař v Plzni 13, 75, 90,

102.

Perner Petr Pavel, zvonař v Plzni 49, 50, 55, 63, 72, 78, 127.

Perner Robert, zvonař v Plzni 55, 132. Perner Václav, zvonař v Plzni 103,107,132. Perner viz též Juránek a Perner.

Pricqvey Jan, zvonař v Klatovech 9, 12, 47, 97, 105, 107, 108.

Pricqvey Štěpán, zvonař v Klatovech 14.

Raab Ignác, malíř jesuita 80.

Rietzler Fr. H., sochař v Mnichově 44. Ringelhahn Frant., sochař v Domažlicích 39, 44, 45, 61, 69, 99.

Saneta Karel, stavitel (Zanetti) 68. Sedlpaur Jiří, zvonař v Štrubině 97.

Seidl, zlatník z Hiršova 75.

Seitz Jakub Vilém, zvonař v Plzni 73, 85, 90, 107, 127.

Spannbrucker Ant., stavitel v Praze 98. Truger, truhlář v Domažlicích 45.

Vele Ferd., malíř v Praze 33, 84.

Vilém, zlatník 113.

Vosmík Č., sochař v Praze 75.

Widmann (Widimon) sochař 69, 99. Wienninger A., malíř v Domažlicích 54. Wimmer Petr, malíř v Domažlicích 41, 44, 69, 102.

Wittmer Mich., malíř v Římě 121.

Zahořík Jiří, stavitel v Domažlicích 34. Zanetti Karel (Saneta) stavitel 68.

Příspěvky

věnované na vydávání „Soupisu památek historických a uměleckých v království Ceském“.

Na vydání jednotlivých svazků Soupisu dostalo se Archaeologické kommissi a dostává příspěvků jednak věnováním subvence na vydání, kterážto podpora obrací se na pořízení illustrací, tak že tímto způsobem jednotlivé svazky podle hojnosti subvence mohou býti prodávány poměrně lacino a dojiti tak nejširšího rozšíření ve veřejnosti. Na druhé straně podporuje se dílo hromadným zakupováním jednotlivých svazků od autonomních a jiných korporací.

Posud Archaeologické kommissi poskytli příspěvky²) obojího druhu tito jednotlivci a korporace:

Důstojný provincial augustiniánů P. A. Tonder na Soupis okresu

K 140-— » 60'— » 400'— » 400'— » 400'— » 400'—

Lounského....................

Konvent augustiniánů v Ročově . . . . •.........

Město Kolín na Soupis okresu Kolínského.........

Okresní výbor v Kolíně na Soupis okresu Kolínského ....

Město Louny na Soupis okresu Lounského.........

Okresní výbor v Kouřimi na Soupis okresu Kolínského ....

J. J. Jiří kn. z Lobkowicz na Soupis okresů Mělnického, Píseckého

» 1000'—

a Jičínského..................

Pan ředitel Jan Vaněk zakoupil 80 výt. Soupisu okr. Kolínského.

Okresní výbor v Kouřimi ... 12    »    »    »    »

100'— 400²— 100'—

J. M. opat Sigmund Starý na Soupis okresu Milevského . . .

Město Roudnice na Soupis okresu Roudnického.......

Okr. výbor v Bechyni na Soupis okresu Milevského.....

Okr. hospodářská záložna v Sedlčanech na Soupis okresu Sedl-

40'— 50'— 100'— 200'—

čanského ......................

Hrabě Jan Josef z Herbersteína na Soupis okresu Roudnického »

Pan August Fodermayer na Soupis okresu Plzeňského . . . . »

Rolnická záložna Podřipská na Soupis okr. Roudnického ...»

Okresní školní rada v Sedlčanech zakoupila 45 výtisků Soupisu okresu Sedlčanského.

Hospodářská okresní záložna v Sedlčanech koupila 30 výtisků téhož Soupisu.

Okresní výbor v Sedlci koupil 15 výtisků téhož Soupisu.

Okresní výbor ve Voticích koupil 100 výtisků téhož Soupisu. Městská rada v Roudnici zakoupila 25 výtisků Soupisu okresu Roudnického.

Okresní výbor v Bechyni zakoupil 10 výtisků Soupisu okresu Milevského.

J. J. Adolf Josef kníže ze Schwarzenberga věnoval na vydání Soupisů, které se týkají jeho panství . .

Město Klatovy na Soupis okresu Klatovského Město Praha na vydání Soupisu památek města Prahy*) (I. lhůta) » 5000'— Okresní výbor v Pardubicích na Soupis okresu Pardubického . » 200'—

Město Mělník na Soupis okresu Mělnického.........

Okresní zastupitelstvo v Lomnici n. L. na Soupis okresu Třeboňského .......................

. . K 2000 — . . » 200'—

* 100' —

50 —

Okresní výbor v Karlině na Soupis okresu Karlínského . . . . » 1000'— Záložna ve Vysočanech »    »    »    »    ....

Okresní zastupitelstvo ve Veselí n. L. na Soupis okresu Třeboň-

50-

ského ..............

Město Karlín na Soupis okresu Karlínského Okresní výbor v Třeboni na Soupis okresu Třeboňského ...» 100'— Městská rada v Rokycanech na Soupis okresu Rokycanského . » 200'— Město Praha na Soupis památek města Prahy (II. lhůta) ...» 5000'— J. J. Ferdinand kn. Kinský na Soupis okresu Chrudimského . » 600'— Občanská záložna v Hlinsku zakoupila 10 výtisků díla »Lid na Hlinecku«.

J. J. Moric kníže z Lobkovic na Soupis památek zámku Roudnického ..........•............

Okresní výbor v Hlinsku zakoupil 25 výtisků díla »Lid na Hlinecku«.

Okresní výbor v Chrudimi na Soupis okresu Chrudimského . . » 400'— Městská rada v Jindřichově Hradci na Soupis okresu Jindřichohradeckého

»    50' —

» 400 —

» 6000'—

. » 100 —

Občanská záložna v Karlině na Soupis okresu Karlínského . . » 200'— Spořitelna v Příbrami na Soupis okresu Příbramského .

Město Kostelec n. L. na Soupis okresu Karlínského . .

Město Praha na Soupis památek města Prahy (III. lhůta) ...» 5000'— Okresní výbor v Slaném na Soupis okresu Slánského Občanská záložna v Slaném na Soupis okresu Slánského . . .

Okresní výbor ve Velvarech »    »    »    »

Město Vysoké Mýto na Soupis okresu Vysokomýtského Okresní výbor v Novém Strašecí na Soupis okresu Slánského . » 100'— Okresní výbor ve Vys. Mýtě na Soupis okresu Vysokomýtského » 200'— Okresní výbor v Nechanicích na Soupis okr. Králové-Hradeckého »

Město Chrudim na Soupis okresu Chrudimského Spořitelna Chrudimská na Soupis okresu Chrudimského .... * 100'—

*) Prozatím povolena subvence 20.000 K.

50'—

» 100'—

. » 300'—

300'— . » 100-. » 100'—

50'—

» 400'—

zachovaly, určití — pokud možno — jich vznik a původ, odhadnouti uměleckou a historickou jich cenu a konečně označiti ony památky, na jejichž zachování obzvláště záleží. Vytčen tu programm úmorné drobné práce pro celá takřka pokolení pracovníků, práce však nevyhnutelné, aby se mohlo na jisto postaviti, jak umění výtvarné v království Českém se vyvíjelo, odkud první motivy přicházely, jak se vytvářily, jakou měrou umělci cizí zde spolupůsobili, a co přímo z ciziny k nám bylo přivezeno; neboť jen podrobnou znalostí všech památek umění může se dojiti k ocenění vývoje tohoto umění neboli ku správným jeho dějinám. Mimo tento theoretický, velice žádoucí výsledek možno však i očewávati, že podrobné poznání, jak se umění u nás vyvíjelo, nezůstane bez účinku na umělce výtvarné, jakož i na správu zemskou a veřejnost naši, aby zachovány byly ony památky, jež pro vývoj umění domácího jsou zvláště charakteristické a naprosto zasluhují, aby byly ušetřeny a zachovány.

Archaeologická kommisse sestoupila se poprvé 8. května 1893, podala velesl. výboru zemskému dobré zdání o zachování památek domácího umění výtvarného a starožitností domácích vůbec, sjednala svá organisační pravidla, rozdělila se v odbory: praehistorický, historický a lidový. Jakožto přední úlohu vytkla si zdělati Soupis památek historických a uměleckých v království Českém, snesla se na příslušných pravidlech a vyslala své delegáty do jednotlivých okresů. Šestý díl soupisu předkládá se tuto veřejnosti-

Přední zásluhu o rychlé uskutečnění podniku tak vážného má zemské zastupitelstvo království Českého, které nejen poskytlo nezbytné podpory hmotné, ale i zvláštními oběžníky praesidialnými doporučilo podnik ten úřadům samosprávným v příslušných okresech; také veledůstojné konsistoře vřelým doporučením podporovaly práce, jež ostatně i širší obecenstvo provázelo zájmem, porozuměním i všestrannou podporou.

S obzvláštním uznáním sluší podotknouti, že i peněžitá pomoc z okresů zkoumaných na důstojné vydání soupisu se dostavila.

Do soupisu jsou pojaty:

1.    památky praehistorické krátkým označením;

2.    památky umění stavitelského, sochařského, malířského od románské doby do počátku XIX. století; předměty uměleckého průmyslu, pokud nejsou v majetku soukromém; stavby historicky důležité, jako hrady, opevnění, mosty a j.

Soupis bude se vy dá váti jazykem českým i v překlad ě německém pro každý politický okres zvlášť; ročně zamýšlí se vydati 4 až 5 okresů. Ke skupinám okresů podle starodávných krajů přidána bude úvodní stať o památkách lidového umění, a zároveň uvede se příslušná literatura. Při popisování ustanoveno šctřiti největší stručnosti.

WYDZIALY POLITECHNICZNE KRAKÓW

BIBLIOTÉKA GLÓWNA

118906

Druk. U. J. Zam. 356. ÍO.OOO.

PUBLIKACE

ARCHAEOLOGICKÉ KOMMISSE PŘI ČESKÉ AKADEMII.

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH V POLITICKÉM OKRESU KOLÍNSKÉM. Napsal Karel B Mádl. (Soupisu památek historických a uměleckých v království Českém svazek I.) Cena na papíre obyčejném 1 zl. 50 kr., na papíře velínovčm 2 zl. 25 kr,

TOPOGRAPIIIE

POL1TISCHEN BEZ1RKE KOLÍN. Verfasst von K. B Mádl. ( Topographie der historischen und Kunst-Denkmale im Konigreiche Bohmen. I. Band). Preis 2 fl. 25 kr.

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH V POLITICKÉM OKRESU LOUNSKÉM. Napsal Dr. Bohumil Matějka. (Soupisu památek v království Českém svazek II.) Cena na papíře velínovčm 1 zl. 80 kr.

TOPOGRAPHIE DER HISTORISCHEN UND KUNST-DENKMALE IM PO-LITISCHEN BEZIRKE LAUN. Verfasst von Dr. Bohumil Matějka. (Io-pographie der historischen und Kunst-Denkmale im Kdnigieiche Bohmen. II. Band). Preis 1 fl. 80 kr.

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH V POLITICKÉM OKRESU SEDLČANSKÉM. Napsali Dr. A. Podlaha a Ed. Šittler. (Soupisu památek v království Českém svazek III.) Cena 2 zl. 40 kr.

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH V POLITICKÉM OKRESU ROUDNICKÉM. Napsal Dr. Bohumil Matějka. (Soupisu památek v království Českém svazek IV.) Cena 3 zl. 70 kr.

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH V POLITICKÉM OKRESU MILEVSKÉM. Napsali Dr. A. Podlaha a Ed. Šittler. (Soupisu památek v království Českém svazek V.) Cena 3 zl. 40 kr.

SOUPIS

SOUPIS

SOUPIS

SOUPIS

SOUPIS

DER HISTORISCHEN UND KUNST-DENKMALE IM

na

papíře obyčejném 1 zl 20 kr.,

*

m

X.

/

/

h

/

J

ÍS

WYDZIALY POLITECHNICZNE KRAKÓW

rř

L.

Bibliotéka Politechniki Ktakowskioj

111-307287

Kdn., Czapskich 4 — 678. 1. XII. 52. 10.000

Bibliotéka Politechniki Krakowskiej

100000301128

m-

am

.1

ví

liti

¹

Obě plebanie uvádějí se v listinách ještě v XVI. stol.

²

Příspěvky uvádějí se, jak podle času byly poskytnuty.