“V

"S.

Bibliotéka Politechmki Krakowskiej

100000301130

’:X

v

>•

' i

C; '

A

v-.).

/

/

>

■

.

'v •?

I.

y

/

' /

i

i/

\\

X ■

,

H

*

i

>, >

'

\

/

r

/

/' '

/

*1

y %

i '

;

v*"'

j;

■' \

\

I

/

/ A.

4

-/ • ■

i

y

v>

Ki'

v

V,

(

%

*>

$

/

/

v

\

4,

;

\.

\;A:

V- ÍAh

/

%

•-

- í

f •»;

\

•\rV

i

✓

, ;V "

■ ’ \ \

V

%

■

• v

\

/

*■■ ■ t;

- Y

-

X

V

/

/

\

• V - -

■■ ' -

I

:X

. .

\

v

í

v

\

v

\:

' i 7. '•

'ť

■

v!

i

i

\

\

'V - ;

\

i. \

v >

í

X

/

'

/

/

\

\

/

n

v

v; i

A;

/

* l ■

v

.*

v

-

/

v

<

v

/

V

f

/

N

ř-4.

■

■-..v.-'.

7

***

;>-

"

v

y

o

✓

> z

/

■7

\..

jC -

lír y /

■

1

.✓ :?

\

.

c

/

-

v

-- •

N»

V

x

r>

í: /

-

' ---+

v V

\

%

~y-~:

1

v

€&*■.

\

.....

'

■-' >

/

/

.. ... -.“

\

-

n-

« ■-

•—<

i

Soupis

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH

V KRÁLOVSTVÍ ČESKÉM

OD PRAVĚKU DO POLOVICE XIX. STOLETÍ.

VYDÁVÁ

ARCHAEOLOGICIvÁ KOMMISSE PŘI ČESKÉ AKADEMII CÍSAŘE FRANTIŠKA JOSEFA PRO VÉDY, SLOVESNOST A UMÉNL

PODNĚTEM SVÉHO PRVÉHO PŘEDSEDY f JOSEFA HLÁVKY.

xxxix.

POLITICKÝ OKRES RAKOVNICKÝ.

II. DÍL.

NAPSAL

ANTONÍN CECHNER.

V PRAZE 1913.

SCHLOSS EULAU

7T

Výňatek z proslovu

’k Soupisu památek historických a uměleckých v království Českém.

Království Českému pro polohu a přirozené bohatství jeho připadla v dějinách střední Evropy od pravěku vynikající úloha po stránce nejen politické ale i kulturní. Již od časů prvého osídlení nalézáme v Čechách stopy zámožnosti a vkusu, stopy cizích vlivů, které přes přirozené ohraničení země přece tam vnikaly a pak přečasto samostatně se vytvářely. Nebylo motivu v politickém, duševním a uměleckém životě střední Evrop}/, který by nebyl nalezl v Čechách ozvěny neb i samostatného rozvoje, a jako letopisy hlásají obšírně doby slávy a úpadku politického i duševního, tak i památky umění na všech stranách země živě svědčí o kulturním rozvoji tohoto království i občasném jeho poklesnutí.

Dějiny politické i literní od doby Kosmovy měly své pěstitele i čtenáře; než i to, co umělou rukou, domácí či cizí, bylo vytvořeno, nezůstalo bez povšimnutí. Teprve naší době náleží však zásluha, že soustavněji bádala v oboru historicko-uměleckém; zejména sluší tu věnovati vzpomínku He-brovi, který se svými soudruhy soustavně popsal stavitelské památky historické, dále Mikovcovi a Zapovi, kteří pozornost obrátili na památky umělecké, konečně Wocelovi, který se prohloubil v minulost předhistorickou. R. 1854 založen při Museu království Českého Archaeologický Sbor, později i časopis ,,Methoď‘ a staly se orgánem pro historii umění výtvarného v Čechách.

Když pak zahájila svou činnost Česká Akademie pro védy, slovesnost a umění, zřízena při ní na základě § 2. lit. e) stanov, pak § § 18. a 50. jednacího řádu Archaeologická kommisse k vědeckému zkoumání v oboru památek uměleckých, historických, písemných i slovesných, jakož i k ochraně těchto památek. Tím založena organisace aktivní s určitým účelem, probádati království České v příčině památek umění výtvarného, stanovití, které památky stavitelské, sochařské, malířské, zlatnické, konvářské a j. dotud se zachovaly, určití — pokud možno — jich vznik a původ, odhadnouti uměleckou a historickou jich cenu a konečně označiti ony památky, na jejichž

Soupis

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH

V KRÁLOVSTVÍ ČESKÉM

OD PRAVĚKU DO POLOVICE XIX. STOLETÍ.

VYDÁVÁ

ARCHAEOLOGICKÁ KOMMISSE PŘI ČESKÉ AKADEMII CÍSAŘE FRANTIŠKA JOSEFA PRO VÉDY, SLOVESNOST A UMÉNI.

PODNĚTEM SVÉHO PRVÉHO PŘEDSEDY f JOSEFA HLÁVKY.

xxxix.

POLITICKÝ OKRES RAKOVNICKÝ.

II. DÍL.

NAPSAL

ANTONÍN CECHNER.

V PRAZE 1913.

Soupis

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH

V POLITICKÉM OKRESU

RAKOVNICKÉM.

II. DÍL.

NAPSAL

ANTONÍN CECHNER.

S 1 TABULKOU, 301 VYOBRAZENÍM A 20 ZNAČKAMI.

V PRAZE 1913.

KRAKÓW

í^echnie*'!* tlilMDb

TISKEM ALOISA WIESNERA V PRAZE,

KNIHTISKAŘE ČESKÉ AKADEMIE CÍSAŘE FRANTIŠKA JOSEFA PRO VÉDY, SLOVESNOST A UMĚNÍ A C. K. ČESKÉ VYSOKÉ ŠKOLY TECHNICKÉ V PRAZE.

¹ <P(MyzbtolnMQ

kkc. Nr»

l((-

PŘEDMLUVA.

Soupis politického okresu rakovnického II. dilu obsahuje inventář všech památek tohoto okresu kromě hradu Křivoklátu, kterýž byl vydán samostatně ve svazku XXXVI. jako soupis Rakovnicka I. díl.

Proveden byl v letech 1910—1912 za účinné pomoci pánů: c. k. vrchn. finančního rady Karla Buchtely, kterýž obstaral soupis předhistorických památek, upravil a doplnil jej, Dra. Ant. Podlahy, sídelního kanovníka kapituly svatovítské v Praze, jenž laskavě přehlédl latinské texty, dále Jana Renera, učitele měšťanských škol v Rakovníce, jenž valnou část okresu se spisovatelem prošel, dodal mnohé historické zprávy a některé nápisy zvonů a náhrohníků. Těmto pánům za obětavou ochotu jejich zvláště děkuji.

Za vhodné pokyny a rady vděčím dále pánům: JUDru Jindřichu Slukovi, knížecímu fúrstenberskému centrálnímu řediteli, Janu B. Urbanovi, knížecímu fúrstenberskému vrchnímu stavebnímu inspektoru na Křivoklátě, Karlu Šnoblovi, staviteli v Křivoklátě, cis. radovi K. Borovskému, řediteli umělecko-průmyslového musea, Dru /. Wirthovi, assistentu téhož musea, Dru V. Fabiánovi, kustodu zemského musea, jakož i všem pánům farářům.'a učitelům, kteří s nevšední ochotou byli mně při soupisných pracích nápomocni. Veškeré nákresy zhotovil spisovatel, fotografie pp. F. Dur as v Slaném a J. Bóhm v Rakovníce; některé fotografie laskavé zapůjčila správa měst. musea v Rakovníce.

Na úplnější a důstojnější vydání díla přispěli zejména: /. /. kníže Max Egon z Fiirslenberka darem 2000 korun (na oba díly Rakovnicka) a slavný okresní výbor v Křivokláte 200 korun, začež vzdávám rovněž uctivý dík.

V Praze, 15. dubna 1913.

Antonín Cechner.

ÚVOD.

Politický okres rakovnický, skládající se ze soudních okresů křivoklátského a rakovnického, leží západně od Prahy, téměř ve středu Čech a byl hustě obydlen již v dobách pravěkých, čehož důkazem jsou hojné nálezy sidlišť, hrobů i hradišť.

V celku lze souditi, že osídlení okresu, pokud tento nebyl pokryt neproniknutelnými hvozdy, trvalo od doby neolithické (mladší kamenné) nepřetržitě až do doby knížecí, která náleží již historii. Avšak také již v době diluvialní bydlel člověk v okolí Lubné a Rakovníka, ovšem není dosud zjištěno, zdali se člověk s kulturou diluvialní dožil v Čechách doby neolithické, anebo stává-li zde jistá mezera časová, t. zv. hiát, mezi diluviem a neolithem.

Počátky osídlení pravěkého, jakož i celý vývoj předhistorických kultur na Rakovnicku souvisí těsně s praehistorií sousedních okresů žatec-kého i lounského a vůbec celých rovinných severozápadních Čech.

Z jednotlivých nalezišť vynikají svou důležitostí především znamenitá stanice diluviálního člověka v Lubné, pak hradiště u Stradonic z konce prvého století před Kristem a prvních decenií po Kr. Toto hradiště jest z nejbohatších nalezišť ve střední Evropě, bylo sídlem výroby průmyslné, zejména věcí železných a slynulo nepochybně též jako z největších obchodních emporií své doby.

V historické době pojí se původ většiny památek na Rakovnicku ke Praze, odkud zprvu vládci povolávali umělce, aby jim vystavěli a vyzdobili občasná sídla pro oddech a kratochvíli. Nejstarší z těchto byly knížecí dvorec ve Zbečně a hrádek Křivoklát, jež byly založeny v X. století. V té době stál nepochybně i hrad Hlavačov, jenž již na počátku XII. věku byl rozmetán. Zachované nejstarší památky stavební náležejí však — nehledě k románským částem hradu Křivoklátu¹) — slohu přechodnímu ve

XIII.    století, v němž postaven byl kostel na vrchu Velízi, hrad Nižburk, z kterého zejména kaple pod nynějším kostelem z části jest neporušena, dále hrady Týřov, Žbán a Jencov, jichž zbytky dosud stojí.

Sloh gotický ranný, z prvé pol. XIV. věku, jeví se na nejstarších částech děkanského chrámu a kostela sv. Jiljí v Rakovníce, kostela sv. Vavřince v Senomatech a hradu Krakovce. V gotice z druhé polovice

XIV.    století dostaveny presbytář děkanského chrámu sv. Bartoloměje, kostel v Bělči a některé části hradu Krakovce. V pozdní gotice jsou lod děkanského chrámu a městské hradby s branami v Rakovníce, původní částě kostelů ve Hvozdě, v Nesuchyni, R.ousinově, Slabcích a hřbitovní kostel v Křivoklátě; dále palác hradu Krakovce s kaplí. Nejpozdější stavbou gotickou jest kostelík Nejsv. Trojice v Rakovníce, postavený na konci XVI. věku.

Sloh renaisanční zastoupen nečetnými stavbami: lodí kostela a tvrzí ve Skřivani, věží v Rousinově, starší části zámku v Olešné a několika měšťanskými domy v Rakovníce.

Hojné jsou stavební památky barokního slohu, v němž také většina původně gotických kostelů byla dostavěna. Zejména upozorňují na se pěknými půdorysy i výstavbou kostely v Bratronicícb, Hředlých, Kněževsi, Lišanech, Lužné, Pavlíkově, Petrovicích, Saňově, Zbečně, kaple sv. Rocha, radnice a panský mlýn v Rakovníce.

Mnohé zámky dostavěny na staiších hradních půdorysech jako v Olešné, Nižboru a Krušovicích.

Sloh empirový ojediněle vyskytuje se v okresu v kapli krušovické a v dostavbě kostela v Slabcích.

V XIX. století postaveny v novoromanském slohu nevzhledný kostel v Hudlicích, sv. Liborina v Stradonicích a sv. Prokopa v Mutějovicích.

Neogoticky dostavěny kostely v Bělči a v Křivoklátě.

Z dřevěných staveb zachovalo se na rakovnicku několik rázovitých zvonic, z nichž nejstarší — z počátku XVI. věku — jsou v Rakovníce obě: u sv. Bartoloměje i u Nejsv. Trojice; dále v Bělči, v Senomatech, ve Skřivani a Tytrech.

Z lidových staveb vymizely dřevěné téměř úplně; jaké druhdy bývaly, ukazuje zajímavý srubový rodný domek Jos. Jungmanna v Hudlicích, z počátku XVIII. stol., několik sroubených statků ve Zbečně a některé dřevěné dosud domy v bývalé židovské čtvrti v Rakovníce.

Z umění sochařského chová nejstarší památky děkanský chrám v Rakovníce, zejména pěknou kazatelnu z r. 1504, dílo to Matěje Rejska a sochy Krista, P. Marie a Sv. Jana, druhdy na břevnu mezi presbytáři a lodí stávavší. Rázovité gotické skříně arch ve Hvozdě a Skrejích (tato t. č. na Křivoklátě), jsou místního původu z prvé půle XVI. věku.

Z konce téhož věku jsou výborné renaissanční řezby pražského původu v kostele Skřivaňském. Také náhrobníky tamtéž jsou nadprůměrné ceny.

Z barokních sošnických prací stojí za zmínku mariánské sloupy v Kněževsi, Rakovníce a ve Všetatech; též sochy v Petrovickém kostele.

Z prací malířských jsou vynikající ceny na dřevě malované obrazy bývalých skládacích oltářů v Rakovníce a Senomatech, pocházející ze stol. XV. Z oltářních obrazů jest pozoruhodný obraz Snětí Krista s kříže, dobrá kopie K. Škrety.

Miniatury jsou zastoupeny dobrými pracemi Jakuba Špačka Hradeckého v Rakovníce.

Z umělého průmyslu zastoupeno jest zlatnictví a pasířství gotickými monstrancemi a kalichy v Rakovníce a Rousinově, barokními zejména v Kněževsi, Nižburku, Petrovicích a Zbečně; rokokovými v Rakovníce a v Slabcích; empirovými v Krušovicích a Rousinově.

Znamenitě představuje se v okresu české zvonařství pracemi převahou pražských mistrů. Nejstarší jsou z konce XV. věku, zejména zvony: mistra Jiřího z r. 1492 a Jana z 1497. Z XVI. století jsou zastoupeni mistři: Bartoloměj z 1. 1510—1515, Tomáš z Litoměřic z r. 1525, Jan z Litoměřic z r. 1541, Tomáš Jaroš z r. 1560, Brikcí z Cynperka z 1. 1566—1692, Jan Makal z Rokycan z r. 1589; z meze XVI. a XVII. věku: Flemíkové Matěj a Kašpar z Rakovníka z 1. 1599—1609 a Daniel Tapineus z Prahy z r. 1600, ze XVII. stol.: Martin, zvaný Kašpar Okdel z r. 1651, Mikuláš Lov z Prahy z 1. 1650—1688, z XVIII. stol.: J. Cauw z Kadaně z r. 1704, J. B. Krorrelinz z Ústí n. L. z r. 1709, Zachariáš Dietrich z r. 1740, Valentin Lišák (Lissiak) z 1. 1729—1749, J. Ig. Kúhner 1753—1774, Kr. Schunka z r. 1782, F. Jos. Kůhner 1803, vesměs z Prahy. V XIX. století lili na Rakovnicku zvony: K. Bellmann a dcera jeho Anna, Josef a Arnošt Diepoldové v Praze, Rudolf Perner v Budějovicích, Herolda Jul. synové v Chomutově, Hilzer Ign. v Novém Městě u Vídně a Samassa Vojt. v Lublani.

Rovněž konvářství čestně zastoupeno gotickými křtitelnicemi mistra Jana v Rakovníce z r. 1490, v Kněževsi z r. 1510 a renaissančními v Mutějovicích z r. 1617 a ve Zbečně z téže doby.

* Z vyšívaných prací zbyly jen ornáty, jež zvláště pěkné jsou v Křivoklátě, Olešné, Petrovicích a ve Skřivani.

Běleč.

J. S c h a 11 e r, Topographie d. Konigr. Bohmen. I., 129; J. Renner, Popis okresu

Rakovnického, 111.

TVRZ zde stávala, kterou r. 1504 koupil Sig. L. z Brozánek. R. 1594 připojena ke Křivoklátu. Není po ní stopy.

KOSTEL SV. MIKULÁŠE, filiální; r. 1354 byl farním. Orientovaná, kamenná stavba stojí uprostřed návsi na bývalém hřbitově a pochází v nejstarší své části, presbytáři, ze XIV. věku. Ostatek je pozdější. V nynější své podobě jest od počátku XX. stol. po opravě, již provedl knížecí Fiirstenberský stavební úřad dle plánů architekta Edvarda Sochora z Prahy. K presbytáři o 1 poli a uzávěru z 5 stran pravidelného osmistěnu pojí se na západ loď o 3 polích a na sever malá sakristie. Kryt na valbě presbytáře a sedlové střeše lodi břidlový, na osmibokém sanktus-níku plechový. (Pohled a půdorys viz obr. 1.)

Vchody v prostých kamenných ostěních vedou do lodi dva: 1. od jihu a 2. od západu. Krom těch vede do sakristie vchod z východní strany.

Okna jsou v presbytáři 4 větší s kamenným prutem uprostřed a 1 menší bez prutu. Všecka tato okna mají původní kamenná ostění a v hrotitých obloucích kružby z trojlistů. (Viz obr. 2.) Lod osvětlují 2 páry oken větších a 1 menší nad vchodem; jsou též hrotitá, ale bez kružeb.

Uvnitř jest presbytář 7-20 m dlouhá a 4-40 m široká zaklenuta v jednom poli křížem a v závěru paprskovitě do hranolových žeber o skosených hranách. Žebra vybíhají ze zdí bez konsol a sbíhají se ve 2 hladkých svornicích.

Vítězný oblouk hrotitý, o skosených hranách, otvírá se do lodi 12-90 m dlouhé a 7-20 m široké, kryté rovným, dřevěným stropem,

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Rakovnický. Dii II.

T

I

/

1a

irr

/'

i TI ~

7

|a

1\A/ tt r

T

, 1

SSŽ

J K*

M

lilSSSSlS^

m

f-O

řďi

m

oas?

j

«Ě

ÍSI18S11I

ZE

sKggsg

3

'

^•c=5l-

'W

?>7/W>

>'.;'i7:

Tí

r

-1

civ

ia

£

—

f

#

I

//3

*

o

z

i

s

1

S    ^    -10m

J__I_L_

J_Obr. i. Běleč. Filiální kostel sv. Mikuláše. Pohled a půdorys.

novým. Hlavní zdi lodi jsou oživeny 2 páry pilastrů celých a 2 páry polovičních.

Kruchta prostírá se v pozadí lodi, jest dřevěná.

Výprava záleží z oltáře v barokní architektuře s vřetenovými sloupy a boltcovými ornamenty po obou stranách, uprostřed visí dobře malovaný obraz sv. Mikuláše biskupa.

WĚKjm

Světec v ornátě stojí u stolku, na němž talířek se 3 jablky; v pozadí v krajině nějaký gotický kostel s věží.

Nad římsou oltářní umístěn me-

daillon v rámci prořezávaném s obrazem sv. Eustacha s jelenem.

Kazatelna dřevěná, s korintskými sloupky na rozích a ucha-tými výplněmi, s vrubovanými lištami.

Proti kazatelně visí kříž se zlaceným barokním Kristem v y₂ životní velikosti, dobře řezaný.

Monstrance chována jest na faře mateřského kostela v Bratro-nicích. Jest 0-55 m vysoká a 0-26 m široká, mosazná, posázená nepravými drahokamy; stojí na elliptické noze s tlačenými ornamenty. Kol paprsků dva andělé, na hoře Bůh Otec. Z prvé pol. XIX. stol.

ZVONICE na obdélném půdorysu, dřevěná, šindelem krytá, stojí (+H+f 3-80 m na západ od kostelíka. Dole jest pobita prkny. Na otupeném hrotu střechy sedí trámová lucerna, pokryta valbou.- Dle tvaru pochází tato zvonice z konce XVII. věku.

Zvony visí uvnitř dva: 1. Výška 0-41 w, průměr 0-48 m, má ucha vrubovaná, plášť hladký, pod korunou nápis z gotických minuskulí:

MIH

mvt

v>N

jí

i-

r~a

c.

Obr. 2. Běleč. Filiální kostel sv. Mikuláše. Okno v presbytáři.

£31 ummipr 1 b»s -a et o cn r 0 icťpsggrr ortu s£-3mpnms£3tm^anipn

Obr. 3. Bfileč. Nápis na zvonu č. i.

(Viz otisk obr. 3.*)

2. Výška 0-32 m, průměr 0-41 m, má hladká ucha, pod korunou pás barokních, dolů čnějících listů. Na plášti v reliefu postava sv. Martina na koni, an poděluje žebráka. U obruby písmena F. I. K. a A. D. 1803. V sanktusníku visí nepřístupný zvonek.

*) Patrně konec modlitby: Ave Maria gratia plena, benedicta tu ...

Branov.

A. Sedláček Hrady a zámky. VIII., 91; J. Renner. Pop. o. R. 113.

B.

Nalezen jeden žárný hrob z doby císařství římského, z něhož se zachovaly ve sbírce Bergerově (nyní v Zemském museu) stočený železný meč, dva nože sekáče, puklice štítová a kování štítu. P í č, Starožitnosti, díl II., sv. 3., str. 299 a obr. 46.

TVRZ bývala zde v těch místech, kde říká se „na propadlém zámku". Jest to na okrouhlém návrší nad Berounkou proti Nezabudicům. Sporé stopy sklepů se zachovaly.

Bratronice.

J. Scha 11 er, Topographie des Konigreichs Bóhmen. I., 129; Památky archaeo-logické. II., 136; J. Renner, Pop. o. R., 114. A. Sedláček, Slovník

histor. 57.

KOSTEL VŠECH SVATÝCH, farní od r. 1855 (od 1787—1855 lokalie), postaven v 1. 1780—1783 od zednického mistra J. Cikana z Bud. Před tím stál zde kostelík níže na hřbitově, kterého již dávno není. Orientovaná omítaná stavba stojí na návsi a záleží z obdélné lodi o skosených hranách, k níž přiléhá na východ kněžiště se sakristií, na západ jednopatrová věž. Zdi- oživeny jsou na rozích barokně jónskými pilastry. Kryt na valbách lodi a sakristie a na spodní části báně věžové kůrkový, na báni lucerny věže a na osmibokém sanktusníku plechový.

Vchody jsou čtyři, do lodi dva: pod věží a na severní straně, třetí do sakristie a čtvrtý do schodiště u věže; všecky jsou v kamenných venýřích s volutami v nadpraží.

Oken jsou celkem 3 páry svrchem segmentových.

Uvnitř měří presbytář 7-25 m šíře, 5-25 m délky a 7-00 m výšky; lod 14-60 m délky, 10-30 m šířky a 9-70 m výšky; vítězný oblouk měří 5-25 m šířky, věž uvnitř 4-15 m délky, 2-80 m šířky; síla zdí 1-12 m.

Lod kryta rovným stropem se štukovou omítkou, v presbytáři klenbou českou, jež jest i pod věží. Pod kruchtou, jež rozkládá se při západním průčelí, jest klenba valená s výsečemi.

Výprava jest pestrá. Na hlavním oltáři visí v nemotorné architektuře renaissančního slohu (z let padesátých XIX. věku) velký obraz Všech Svatých od J. Lhoty (malován r. 1859 za 35° z^-nákladem Jos. Paterý). Po obou stranách hlavního oltáře nad brankami stojí andílkové, nesoucí rokokové relikviáře.

Bokové oltáře pocházejí z některého zrušeného pražského klášterního kostela, oba jsou v stejných barokních architekturách výklenko-vých. Na severním, jenž na oltářním kameně má vryté datum A. D. 1676,

visí obraz i-oo X 1-50 m velký, představuje Ukřižovaného Krista, jehož nohy obejímá klečící mnich s poutničkou holí; dobrá malba z 2. pol. XVII. věku. Ve výklencích stojí sochy anděla po každé straně; nad římsou segmentovou, jejíž spodní vydutá plocha rozdělena jest v kas-sety, nesou dva andílkové kartuš s nápisem: Patronus mortuorum; na obdobném místě protějšího oltáře jest nápis: Patronus morientibus. Na tomto oltáři, jenž tvoří k předešlému protějšek a má na oltářním kamenu datum A. D. 1731, visí obraz sv. Františka Xaver, umírajícího.

Kazatelna dřevěná, se soškou sv. Jiří na stříšce.

Relikviáře, dva, visí uprostřed podélných stěn lodi v pěkných prořezávaných rámcích s proplétaným páskovým ornamentem.

Monstrance rokoková, mosazná, stříbřená, stojí na elliptické noze; na paprscích nepravé kameny a věneček z klasů a hroznů a z rokokového ornamentu, na něm Bůh Otec s holubicí na křížku. Slušných poměrů práce z konce XVIII. věku.

Zvony jsou tři: č. 1. Má 0-56 m výšky, 0-71 m v průměru. Na 4 uchách ženské masky, pod korunou široký pás figurální z trubačů. Pod tím nápis: Za czasu papežie Pia szesteho, Josefa II. czísarze rzimského na pan-stwie slawnie panugiciho Karla z Furstenberku knieziete rziesskeho, Norberta Zuni, fararze Zbetskeho, kaplana horliweho lana Rochnitzkeho, przi tom Antonína na ten czas wrchniho przigmenim Kubaska hradu Krziwoklatskeho, Frantisska Lorence, na ten czas důchodního a spoluhodneho sprawce zadussniho Matege Thona rychtáře zdegssiho, Matege Stehlíka, tež obce starssiho. Nápis ten se dawa czasu přítomného vssem libočtenařum ze stawu každého.

Na plášti reliefy sv. Vojtěcha, Krucifix, pod ním P. Maria, dále sv. Augustin s andílkem a dva mučedníci v římské zbroji.

Dole na obrubě: Johann Christian Schuncke goss mích in Prag 1782.

Č. 2. Výšky 0-42 m, v průměru 0-55 m. Na plášti nápis: Sursum corda. Haec campana fuit a. 1866 procurante parocho locis hujus F. Ringelsberg e mariae vetustae confecta. Refusa in fabrica campanorum Carol. B e 11 m a n n filiae Annae Pragae.

Na plášti relief sv. Václava; pod korunou a na obrubě dva pásy

z růží.

Č. 3. Zvon jest nepřístupný.

Broumy.

J. Renner, Pop. okr. R. 115.

Od r. 1599 zřídil tu Krištof Širer z Falknova skelnou huť, nadán byv různými svobodami. Nyní není po ní než místo.

Budy

viz

Křivoklát.

J. Schaller 128.

Bušohrad.

A. Sedláček, Slovník hist. 275.

Hradiště zde bývalo jihovýchodně od Skryje.

Často nice.

J. Schaller I., 128; A. Sedláček, Histor. slovník 275; J. Renner 117-

TVRZ zde byla od XV. stol. na ostrohu nad Mží; majitelé její, od r. 1420, kdy seděl zde Jaroš z Častonic, byli manové křivoklátští a měli za povinnost hájiti pod tvrzí brod, kudy vedla cesta na hrady Žebrák a Točník. Po tvrzi nezbylo ničeho krom vyvýšeného hradiště v jihozápadním cípu vsi Častonic.

Dřevíč.

LOVČI ZÁMEČEK knížete z Fiirstenberka; pochází z 1. pol. XVIII. stol. Kamenná omítaná budova na 3 x 5 osách, v úhledném baroku, jednopatrová, s vikýři štítovými v mansardě kůrkové. Vchod v kamenném ostění s volutami v rozích. Uvnitř za vchodem široká předsíň, valeně s výsečemi zaklenutá, z níž vedou dvéře do přízemních pokojů, stejně jak předsíň klenutých. V předsíni vestavěno dřevěné schodiště do I. patra, v němž 5 pokojů a do podkroví, se 4 pokoji.

KAPLE SV. HUBERTA stojí as 300 kroků od zámečku v lese; navrhnul ji vídeňský architekt Albert Pio. Omítaná stavbička v moderním barokním slohu, taškami krytá. Nad vchodem štít, v němž relief z pálené hlíny představuje sv. Huberta, vedle něho sochy sv. Maxe jako mnicha a sv. Egona, jako biskupa. Pod římsou kartuš s nápisem: EX Voto j Sancto Huberto Patrono ! extruxit Maximiliano Egono Princeps de Fuerstenberg.

M . D . C . C . CIC.

Uvnitř měří 7-40 m délky, 4-00 m šířky a zaklenuta jest valeně, ve výklenku oltářním polobání.

Na oltáři obraz sv. Huberta od Eman. Dítěte.

Dub.

A. Sedláček VIII., 90; _J. Renner 329.

TVRZ, na které seděl r. 1393 Ješek Čihák z Duba, v XV. stol. dostala se v moc pánů z Kolovrat. R. 1539, když prodával Dub Jan z Kolovrat Václavovi z Pibru, jmenuje se tvrz již pustou.

T\ rziště jest as ¹/₄ hod. severozápadně od Svojetína patrno v hustém lese. Má od východu k západu 53 w délky a 29 w šířky, krom příkopů, které jsou až na korunu dosud 15 jsou stopy zdivá lepeničného a sklepa.

široké. V severním cípu tvrziště

mu:

.K-

Htí

«* ■- > ^ ' L.

|gg||

i V.

A,

±jt.......s

Obr. 4. Hlavačov. Hradiště dle J. K. Wolfa z r. 1805.

Hlavačov.

J. Sy h a 11 e r, Top. B. I., 94; Rukopis topogr. v archivu musea král. Čes. Heslo: Rakonitz; F. A. H e b e r, Bóhm. Burgen II., 235 (s vyobr.); Památky archaeologické, VII., 400; A. Sedláček, Slovník histor., 275; J. :Ren-

ner 330.

HRADIŠTĚ známo pod tím jménem 5 km na severovýchod od Rakovníka, mezi Luznou a Lišany na konci táhlého skalního hřbetu nad Červeným potokem. Příchod ke hradu byl možný toliko po úzké šíji skalní a ta byla překopána v hluboký příkop, tak že přístup do hradu díti se mohl jen po mostě. Na ostatní strany skála příkře spadá a s vrcholu, na němž stál hrad, bylo možno ovládati dalekou nížinu na západ i sever. Dosud jsou patrny příkopy kolem celého hradiště, které nebylo však

veliké, měříc ca 80 m šířky a 120 m délky, k tomu šířky příkopů 20 m. Hrad, jenž na tom místě stával, byl již v XIV. věku v rozvalinách; když se později (v XVI. a XIX. stol.) zde otevřel lom, byly i zdi hradu rozvezeny. (Viz obr. 4.)

Hradiště u Nižboru viZ Stradonice. Hostokreje.

B.

Sídliště z doby kamenné. Množství střepů ornamentovaných volutami a vypíchanými pasy, pak pazourkové nástroje a kamenný mlat v museu rakovnickém, zde též pěkná velká knovízská nádoba z Hostokrej.

Hracholusky.

J. Renner 118.

TVRZ zde bývala manská ke Křivoklátu. R. 1379 vládl jí Ořibor z Hracholusk. R. 1592 prodal Radslav ze Vchynic tvrz i s dvorem císaři Rudolfu II. za 3750 kop míš.

Tvrz stávala as tam, kde u dvora r. 1908 vyhořelo hospodářské

stavení.

Hřebečníky.

J. S c h a 11 e r I., 139; Rukopis topograf. zl. 1826—1829 v archivu musea král. Čes. Heslo: Hřebečník; J. S o m m e r XIII., 12; A. S e d 1 á č e k, Hrady VIII.,

96; J. R e n n e r, R. 119.

B.

Odtud pochází 1 zlatá galská mince ve sbírce p. Chaury v Praze; dva jehlance z jámy (knovízská kultur a?) v museu rakovnickém.

TVRZ stávala zde na místě zámečku a připomíná se na ní r. 1409 Sulek z Hřebečník, jenž byl purkrabím na hradě Krakovci.

ZÁMEČEK postaven byl v I. polovici XVIII. století od hrabat z Nosticů. R. 1880 přikoupen od dra. Koniga knížetem z Furstenberka ke Křivoklátu.

Jednopatrová budova omítaná na 3 X 4 osách, pod šindelem. Za vchodem v svrchu rovném kamenném nadpraží rozkládá se velká podsíň, z které vedou po třech stranách dvéře do přízemních místností, sklenutých valené s výsečemi. Kromě toho vyvedeno jest tu dvojramenné schodiště, z kterého ústil vchod do kaple Nejsv. Trojici zasvěcené, jakož i do místností I. patra a na pavlán; schodiště i pavlán mají pěkné dřevěné zábradlí z profilovaných čtyřbokých kuželek.

Hředle.

J. Schallerl., 138; J. R e n n e r 187.; Fr. Janoušek, Dějiny obce kostela

a školy ve Hředlích 1903.

Střepy knovizského rázua bronzový náramek z pole p. Vitnera (ve škole i s provinciálně římskou sponou). V cihelně p. Bařtipána nalezen prý železný meč. V museu rakovnickém jsou z Hředel t ě n s k é sponky a části pečetidlového nákrčníku z pohřebiště kostrového, dále 2 bylanské nádobky a střepy ř i m s k o-s tradonické. V zemském museu bronzová mince Gordiana. Pa-    ■ ■■ —^—.

B.

mátky arch. XXIII,. 550, 551.

Obec Hředly (,,Regleh“) uvádí se roku 1118 mezi zbožím kláštera sv. Jiří v Praze. (Erben, Reg. I., 336.)

KOSTEL VŠECH SVATÝCH farní od r. 1882 (byl jím již za krále Přemysla Otakara I.), stojí na bývalém hřbitově uprostřed návsi od let 1758 až 1773. Původní kostel byl dřevěný, rovněž jako zvonice vedle něho stávavší.

Orientovaná barokní omítaná

stavba jednolodní, o dvou polích s obdélným kněžištěm a sakristií na východní straně a dvoupatrovou věži na straně západní. (Viz půdorys obr. 5. a pohled obr. 6.) Rohy průčelí jsou pi-lastr o vitými pásy sesíleny; hlavní římsa tvoří v západním průčelí před věží rovný štít.

Vj

—<*=□'

-X

.........y

Věž stojí mezi dvěma točitými schodišti, vedoucími na kruchtu a do zvonice, jest dvoj patrová, má zaokrouhlené hrany a hlavní její římsa jest uprostřed každé strany půlkruhovitě vytočena pro ciferníky h din. Kryt na kostele taškový; plechový pak na 8boké polobáni a lucerně věže a na sanktusníku, též osmibokém.

JX

Vchody jsou dva: v západním průčelí a v sakristii; oba v rovném ostění.

■i

: nm

i    _______ti------    !

Obr. 5. Hředle. Půdorys farního kostela Všech Svatých.

Oken, svrchem segmentových, jest v kněžišti pár a v lodi dva

10

páry, krom těch vede jedno na kruchtu v západním průčelí a čtyři do zvonice.

Uvnitř měří kněžiště 5-10 m délky, 7-20 m šíře a sklenuto jest českou klenbou; lod má 18-40 m délky, n-oo w šířky a zaklenuta jest ve dvou polích též českou klenbou; na obou koncích jsou pole otupena pilíři, jež opatřeny jsou hlavními římsami, o něž se klenba opírá; pod římsami jsou v pilířích výklenky, v nich postaveny r. 1890 sochy P. Marie a sv. Jakuba řezané v Grodenu tiroJském.

.....

!l

A.

Obr. 6. Hředle. Pohled na kostel Všech Svatých.

Kruchta při západním průčelí má barokně zprohybaný plný

poprsník.

Výprava jest v barokním slohu. Na hlavním oltáři visí v širokém prořezávaném rámu dobrý obraz Všech Svatých, jejž maloval Frant. Dallinger v Praze roku 1768. Nad obrazem stojí socha Boha Otce. Na brankách vedle oltáře stojí sochy sv. Václava a s v. Ludmily.

Bokové oltáře, jsou stejné architektury; každý má po třech sochách, z nichž prostřední stojí pod baldachýnem. Oba byly r. 1888 sem přeneseny z kostela křivoklátského. Na severním oltáři uprostřed sv. A n n a, učící P. Marii, dobře řezané sousoší, mezi sv. Antonínem a sv. F r a n t i š k e m de P. Na jižním oltáři stojí uprostřed novější socha sv. Barbory mezi sv. Janem Kř. a Zachariášem.

Kazatelna jest zdobena barokními lištami; na stříšce stojí mezi hlavičkami andělů socha archanděla Michaela v y₂ životní velikosti.

Obraz s v. Rodiny, půlkruhový 0-50 x 075 m vel., visí na jižní zdi v lodi. Představuje Ježíška mezi P. Marií a sv. Josefem, jemuž v předu klaní se dva řemeslníci; v pozadí v nebi 2 andílkové. Dobrá práce z XVIII. věku.

Obraz rovněž půlkruhový 0-50 X 075 m visí na severní zdi v lodi: P. Maria béře Ježíška z rukou sv. A n n y, v pozadí stařec (Zacha-riáš?) a na nebi andílek. Kopie vlašského mistra ze XVII. věku.

V'"'/.

/V>k\ %

////%. ^

.1

'A

y m

Má

m.

C.

Obr. 7. Hředle. Farní kostel Všech Svatých. Znak zvonaře Tapinea.

Zvony visí dva ve věži na dubové stolici, na níž vryto W. M. 1767: č. 1. 0-85 m vysoký, má i-iow v průměru. Ucha hladká, pod korunou pás figurálního ornamentu. Pod ním jiný pás z festonů mezi lvími hlavami; při dolejším okraji vine se úzký pásek vlnovky z lupenů. Na plášti nápis o 6 řádkách: ZA AVRZADV VROZENE° A STATECZNE⁰ RY-TIRZE PANA WOLDRZYCHA GERSSTORFA Z GERSSTORFV A Z MAL-SSWICZ A NA WACZKOWIE G. M. C. HEYTMANA HRADV KRZIWO-KLATV KE CZTI A CHWALE PANV BOHV, WSSEMOHAVCZYMV, SLIT GEST TENTO ZWON, NÁKLADEM OBCZE ZE WSY HRZED KOSTELV PAMATKY WSSECH SWATYCH OBSTARÁNÍM MATIEGE HRZIWECZ-KYHO RYCHTARZE HRZEDLSKYHO SSTIEPANA STRNISSTIE KOSTELNÍKOVA DAWIDA BLAHY, PAWLA NOWYHO YANA BERANA LETHA 1606.

12

Uprostřed nápisu jest R s korunou a pod ním ve věnci znak zvonaře Taftinea. (Viz ob:, y.)

Při dolejší obrubě: DANYEL TAPINEVS ZWONAŘZ W NOWE~ MIESTIE, PRAŽSKEM W SLOWANECH VDIELAL MNE.

Na severní straně jest relief Ukřižovaného Krista P. s P. Marií a sv. Janem M. a nápis ve 3 řádkách:

KRYSTVS VMRZIEL ZA HRZICHY NASSE, WS(T)AL Z MRTWYCH PRO OSPRAWEDLNIE NASSE — 10 HANNES NICOLAIDES GYTCINNVS FARARZ TOHO CZASV.

Č. 2. Jest 0-55 m vysoký a 0-74 m v průměru. Ucha zdobena šesti mužskými maskami, koruna vroubkovaná a pod ní pás ornamentální; na západní straně relief Umírající sv. František Xav. a nápis: Gegossen in Prag von Carl Bellmann 1832. ²)

Zvonky sv. Josef a Vendelín jsou bez nápisů.

SOCHA SV. JANA NEP. na „Homolce". Původní socha z r. 1727 nahrazena novou, jež opravena r. 1885.

Hudlice.

J. Schaller I., 131; A. Sedláček, Slovník hist. 299; J. Renner 120; Farní pamětnice z r. 1848.

Rozsáhlá ves založena jest kolem pravidelné návsi podoby obdélníka, v jehož středu stál kostelík.

KOSTEL SV. TOMÁŠE, farní. Dle farní pamětnice býval tu filiální kostel k Počáplům již r. 1389. Od r. 1600 byl filiálním k Berounu až do r. 1786, kdy zřízena v Hudlicích lokalie, která r. 1857 změněna na faru. Před nynějším kostelem stával na jeho místě jiný, jehož podobu do farní pamětnice nakreslil r. 1860 Em. Ullmann. Dle toho měl kostel loď o 2 polích a presbytář o 1 poli, segmentová okna, v západním průčelí věž s proláklou mansardou, vše pod šindelem.

Nynější kostel postaven v románském slohu v 1. 1874—1876 stavitelem Vojtěchem Molkem z Nov. Strašecí, dle plánů kníž. Fúrstenber-ského stavebního ředitele J. Jirusche nákladem 80.000 zl. (Viz půdorys obr. 8., pohled obr. 9.)

Orientovaná, omítaná trojlodní stavba, k střední lodi přiléhá pravoúhlá presbytář, po jejíž obou stranách jsou nižší přístavby, sakristie a křtící kaple. Ze západního průčelí vyčnívá čtyrboká dvojpatrová věž s osmibokou stanovou střechou. Tato, jakož i osmiboký sanktusník, jsou kryty plechem.

Vchody jsou 4, vesměs půlkruhem přepásané; tři vedou na západní straně do podkruchtí kostela, čtvrtý ústí ze severní strany do sakristie.

Okna jsou vesměs podvojná, svrchem půlkruhová, pět párů v střední lodi, tolikéž párů v bokových lodích a 2 páry v presbytáři. Kruchtu osvětluje v podélné ose kostela rovněž podvojné okno.

!!

V/

Vnitřek jest trojlodní s obdélnou presbytáři. Střední lod měří 24-70 m délky, 9-10 m šířky a 16-40 m výsky. Celková šíře kostela jest 2140 w. Presbytář má 6-95 m délky a 9-10 m šířky. Věž v předním průčelí stojí na půdorysu 5-10 X 5-10m velkém.

Lodi střední i bokové jsou sklenuté v pěti polích křížem; rovněž tak i presbytář.

Z bývalého kostela zachován jest v sakristii barokní hlavní oltář s tumbou, krytou vpředu antipendiem běžné práce.

ANNO

Náhrobník v dlažbě střední lodi mramorový, 0-71 X 1-40 m velký, uprostřed vytesán v čtyrlistu kalich s hostií v reliefu, nad tímto z nápisu ěitelno pouze:

MDLXXXI Dl XIV | AVGVSTI ....

Ostatní výprava nová, v románském slohu. Na hlavním oltáři obraz sv. Tomáše mezi obrazy sv. Cyrila a sv. M e t h o d ě j e,

Obr. 8. Hudlice. Půdorys farního kostela.

V šíítu medailon s Kristem P. Tyto, jakož i obrazy na bočních oltářích sv. Prokopa a P. Marie maloval v r. 1876 Josef Heliích.

V presbytáři visí na plátně malovaný obraz 3-0 X 7-00 m P. Marie Sněžné, pocházející z některého vídeňského kláštera.

Kruchta stojí na 2 osmibokých sloupech a 2 polosloupech, vesměs litých ze železa v knížecích Fůrstenberských hutích.

Monstrance 0-58m vys. a 0-32m šir., měděná zlacená, paprsková se stříbrným vinným a klasovým věnečkem; dole jsou 2 hlavičky andělů, nahoře knížecí koruna a kříž. Pochází as z r. 1840.

Kalich č. 1., 0-20 m vys., 0-095 m v prům. číše, stojí na 6dílné puklicovitě tlačené nožce. Číška sedí v stříbrném rokokovém košíčku; z konce XVIII. věku.

J4

VI

•.

1*1

Kalich č. 2. pozlacený, měří o-22 m výš., 0-09 m v prům. číšky; na kulaté hladké nožce zvedá se čtyřdílný stonek, nesoucí vroubkovaný ořech se čtyřmi hlavičkami andílků; číška hladká. Empirový, z 1. pol. XIX. věku.

Pacifikál, 0-35 m vys., 0-17 m šir., měděný, postříbřený, stojí na elliptické noze s tlačenými ornamenty; uprostřed kříže vystupuje pozlacená kartuše s ostatky sv. Jest z konce XVIII. stol.

Zvony jsou 3 nové a lity jsou vesměs od Ig. Hilzera, zvonaře v Novém Městě u Vídně.

RODNÝ E)ŮM českého

spisovatele Josefa Jungmanna (* 16./VII. 1773), stojí na návsi v zahrádce. Zachován jest v původním stavu, jak vystavěl ho Pavel

Obr. 9. Hudlice. Pohled na farní kostel sv. Tomáše.

Um m-V

vr

11-

f " ....

-"i

Jungmann r. 1718, potomek německých kolonistů, a jest typem selských staveb středočeských, dnes téměř vymizelým. Srubová stavba má vchod uprostřed podélné strany, jímž vstoupí se do předsíně, z té vedou jednak dveře do přední sednice a zadní komory, jinak též schody na půdu. V čele jsou 2 okna z přední světnice a 1 ze zadní.

Do návsi obiácený štít, ozdobený obloučkovými lištami a okrouhRm kabřincem jest podobný lomenicím na Turnovsku; kryt doškový. (Viz obr. 10.)

POMNÍK JOS. JUNGMANN A stojí před rodným jeho domkem od r. 1873. Lité poprsí dle modelu Bedřicha Kocha, modeláře knížecích Fúrstenberských sléváren v Novém Jáchymově, kryto jest rovněž litým baldachýnem v gotickém slohu.

Wr

tP

Obr. ii. Hvozd. Filiální kostel sv. Jana Křt.

Hvozd,

A

gel

Pavlíkov.

i!

ffSjj

II

Skřivaň.

Veclov (Wetzlau).

¹

Popsán v I. díle Soupisu Rakovnicka.

²

Původní zvon, z něhož tento byl přelit za 104 zl., měl latinský nápis, dle far. pamětnice): Sv. Prokope oroduj za nás. Sv. Frant. Xav. — Valentin Lissiak v Praze, Malá Strana 1748.

Hvozd,

J. Schaller I., 138; J. Renner 191.

B.

Slovanské pohřebiště z doby knížecí. S-ovité záušničky a skleněný prstýnek v museu rakovnickém.

KOSTEL SV. JANA KRT., filiální k V. Újezdu (byl již r. 1352 farním). Za válek husitských fara sešla. Po roce 1621 byl filiální ke Zbečnu.

Orientovaná, kamenná stavba, původně gotická, dostavěná barokně, stojí na hřbitově na návrší, severně nad obcí. Nejstarší část jest kněžiště, záležející z 5 stran osmiúhelníka. Rohy podporovány jsou 4 pa-

16

prskovitě rozloženými opěráky o trnožní římse ze skosené hrany o jednom ústupku a stříškou, jež vpředu počíná římsou o výžlabku mezi dvěma šikmými pásky. Ke kněžišti přiléhá na sever malá sakristie a na západ 1 o d o dvou polích, z jejíž západního průčelí vystupuje jednopatrová věž; tato má stanovou, proláklou střechu s osmibokou lucernou a jest kryta plechem, rovněž jako osmiboký sanktusník; na kostele jest kryt taškový. (Viz pohled obr. ii.)

fe

m;.: /

fm

vV \\ ^

Ifí

ikň

i ;.J|

['

;:Mtm

Obr. 12. Hvozd. Vnitřek filiálního kostela sv. Jana Křt.

Uvnitř má lod rovný strop, kněžiště sklenuto jest křížovou klenbou a v závěru polobání s výsečemi; vítězný oblouk zaklenut v polokruhu. V pozadí lodi stojí na dvou čtyrbokých pilířích kruchta, zakle-kutá ve třech polích křížem. (Viz vnitřek obr. 12.)

Výprava z části gotická, z části barokní a nová v renaissančním slohu. Hlavní oltář má pod dřevěnou tumbou zachovanou původní gotickou kamennou s pěknou krycí římsou o válečku a výžlabku s páskem. Dřevěný oltář má 2 spirálovité sloupky/ nesoucí zalamované a prohýbané kládí, po stranách boltcovité ornamenty. Uprostřed bezcenný obraz Pokřtění sv. Jana Kř. Oltář obnoven byl r. 1858 L. C. Breitenfelderem z Nov. Strašecí.

Na bokových oltářích, v stejné architektuře renaissančního slohu o dvou pilastrech a kládí se segmentovým štítem, visí obrazy

Sfi

____:

v!

i⁵?

4l

ásaí

■> -

'm

UCh:

■

i\h y-i

| :pE

<r C?j

■ i

Obr. 13. Hvozd. Filiální kostel sv. Jana Křt. Zbytek původního oltáře.

P. Marie a sv. Jana K ř t., malované v r. 1897 Vikt. Trskem z Prahy.

Soupis památek hist. a uměl Pol. okres Rakovnický. Dii II.

i8

V lodi na jižní straně visí bývalý střed archy, jež stávala na jižním bokovém oltáři, 0-99 X 1-24 m veliká skříně s řezbami polychromovanými, z XV. století. Ve středu představen křest P. Ježíše sv. Janem Křt. mezi dvěma postavami bezvousých mužů, vše as v ^ životní velikosti, realisticky řezáno. Obě křídla á 0-45 m široká nesou (otevřená) reliefy: Z v ě s t 0-v á n í P. Marii, Narození P. Marie, navštívení P. Marie a na nebevzetí P. Marie. Na rubech křídel vyřezáno: Kristus na hoře Olivetské, bičování P. Krista, posmívání Židů Kristu P. a ukřižování Krista P. Řezby poškozeny jsou opravou a přemalováním z r. 1858. Pod skříní pěkná kružba. (Viz obr. 13.)

Náhrobníky: 1. Před hlavním otářem deska o-88 X 1-92 m s nápisem: £efa • 1541 • umrpl ■ urgent; • pan • ginbrpd; Hfjofa - na • senri * fen ■ ponbtelr • ptpb - sroafptn ■ roaclauem : fufo - gejí • porfpnuan ► prosfe -pan - koka. V středu znak s dvěma překříženými vidlicemi.

2. V severní zdi zazděn pískovcový náhrobní k, 0-52 X 0-82 m veliký, na němž vytesáno pachole ve sbíraném límci se sepjatýma ručkama, u jeho nohou dva setřelé znaky. Pod reliefem nápis: LETHA DEVADESÁTÉHO VMRZEL GEST MIKVLASS ALEXANDR VROZENÉHO PANA • -

DMOKLSKY • • Z PROSTIBORZE A Z PODMOKL A NA PHRZYECZYNIE.

(= 1. 1590).

3. Na jižní zdi zazděn otřelý náhrobník 0-42 X o-6o m vel.; uprostřed vytesán kříž a kolem opis: ... DEVADESATEHO VMRZEL GEST MIKVLASS ALEXANDR VROZEN... Z BOLV A PANI ANNY PODM ...

V TOMTO...

Monstrance mosazná, zlacená, 0-51 m vys., 0-29 m šir., na elliptické nožce tlačené plamenné ornamenty; kol nejsvětějšího dva věnečky, spodní je stříbrný z vína a klasů; pozdně barokní práce z konce XVIII. věku.

Zvony visí na věži dva: Č. 1. Vys. 0-55 m, má o-8i m v průměru; ucha hladká, pod korunou nápis: TENTO ZWON VDIELAN KE CZTI CHWALE PANV BOHV A K SWATEMV IANOWI KRZTITELI W HWO-ZDIE LITA XXXXI YAN ZWONARZ Z LITOMERZICZ (= 1. 1541).

Č. 2. Vys. 0-42 m, 0-62 m v prům.; ucha v provazce stočená, pod korunou nápis: fenfo ptm sítí k rfjoale panu koíju k rrtaíce kop ke ussent suaípnt amen.

Chlum.

Čechy IX., 33; A. Sedláček, Hrady VIII., 18, 47, 92. Týž, Histor. slovník

313; J. Renner 194.

TVRZ zde stávala nad Rakovnickým potokem na návrší; ještě v r. 1870 vyčnívaly as 1 m vysoké zdi nad povrch země, později byly však úplně se zemí srovnány.

Na Chlumu seděl r. 1337 Ješek Lintvurm; ten i pozdější držitelé byli manové Křivoklátu. Po r. 1444 tvrz zpustla.

Ulij

'1

11)

£

l—

7,

.1.

'Ř

Mi

55

*f

Obr. 14. Jenčov. Hrad. Situace a průřez.

Jenčov.

J. Schaller I., 129; F. A. Heber, Bóhmens Burgen I., 235. Waterich v. Waterichsburg, Handwórterbuch der Landeskunde des K. B. 291.

HRAD stál na ostrohu vytvořeném potokem Vůznicí, ]enž oblévá ostroh se všech stran, že jen na jihozápadní straně zbyla úzká šíje, přes kterou vedl most k vlastnímu hradu, jehož zbytky dosud jsou zachovány.

20

Přední stavení v šíři 9-20 m a 17*50 m zdéli bylo přepaženo v hloubce 8 m příčkou a jsou patrny stopy tří otvorů, vesměs na jižní straně. Za přední stavbou zvedá se as 5 m výše věž na půdorysu 7*70 X 10*30 m, jejíž zdi jsou 2*20 m silné. Zdivo jest z lámané břidly a zachováno as do výše 6 m. Ač hrad byl celkem jen s jedné strany přístupný, nebyl as příliš pevný, neboť zvedal se na nevysokém pahorku, kolem kterého se všech stran čnějí vyšší vrchy. (Viz situaci a průřez obr. 14.)

Chlístov.

F. Levý, Děj. m. Rakovníka 70.; J. Renner 295.

OSADA — zaniklá — stála nedaleko Slabce. Zbyl z ní poplužní dvůr a hřbitovní kaple na místě, kde stával kostelík farní ve XIV. století.

Chráštany.

B.

Veliké sídliště z doby kamenné poskytlo množství střepů s volutami a s vypíchaným ornamentem. Toto osídlení lze stopovati až do doby římské, neboť se zachovalo⁻ též mnoho keramického materiálu z doby přechodní (nor-dické) a únětické, pak iknovízské, bylanské a římské doby. Odtud jsou pazourkové nástroje, kamenný mlat faseto váný, sekyrky typu durynského, 2 válcovitá závaží, ruční plochý mlýn s třecím kamenem a pod. U nového nádraží nalezen byl kadlub na slévání srpů, dále latěnský vroubkovaný kruh a lignitový náramek. Nálezy jsou uloženy hlavně v museu rakovnickém a zemském. Podle dráhy zjištěn byl hrob skrčka. Asi 50 kroků od nádraží vykopáno na 50 koster zdoby knížecí s 5-0vitými náušnicemi a perlami jantarovými (museum rakovnické a zemské). — Památky arch. XXIIII., 548—551).

Kněževes.

Farní matrikyzr. 1676; Farní pamětnicezr. 1836; J. S c h a 11 e r, I., 138; G. S o m m e r, XIII., 292; A. S e d 1 á č e k, Hrady VIII., 38; F r. L e v ý, Děj. m. Rakovníka 67; J. Renner 197.

B.

Při stavbě dráhy nalezena stříbrná mince Julie Sabiny. Do zemského musea dostaly se ze sbírky f inspektora p. Jaroše z římských hrobů části bronzové nádoby, spony norické a s očky, přezka bronz., kování, držátko pinzety a j. Roku 1903 nalezeny při stavbě dráhy nové římské hroby, z kterých získány pro zemské museum železný oštěp, nůž, nůžky, rydlo, přazka a zlomky bronz, nádoby. (Památky arch. XXI. a XXIII., 552.)

MÉSTECKO od r. 1897 na místě prastaré vesnice, rozloženo jest kolem obrovského náměstí mezi dvěma silnicemi. V znaku městečka jest žába rosnička.

KOSTEL SV. JAKUBA V., farní (byl jím již r. 1327). Vr. ^nevyhořel a v r. 1721 znovu vystavěn nákladem Jana J. hraběte z Valdstejnů.

Ze starého kostela zůstala pouze věž s točitým schodištěm a východní část kostela.

Zvonice dřevěná stávala mimo kostel a jest stržena.

Orientovaná, o-mítaná stavba stojí na bývalém hřbitově u-prostřed rozsáhlého náměstí ve tvaru pravidelného obdélníka na ostrově, obklopeném do kola rybníkem.

Hřbitov byl obehnán zdí, nedávno strženou. Na západní straně chodilo se do r. 1821 po lávce kryté šindelem. Nyní jsou zřízeny přechody na východní i západní straně. Jedno-lodní budova má 4 osy v lodi, k níž pojí se na východ presbytář o jedné ose a půlkruhovém závěru; k severní straně presbytáře přiléhá sakristie, u které zvedá se jednopatrová čtyřboká věž, ukončená osmibokou bání s lucernou krytou menší cibulovitou bání. (Viz půdorys obr. 15. a pohled obr. 16.). Hlavní zdi lodi stojí na společném trnoži o jednoduchém ústupku a oživeny jsou pěti páry pilastrů s hlavicemi, jež tvořeny jsou spodními články hlavní římsy; rovněž jedno pole presbytáře vroubeno jest pilastry, kdežto okrouhlá část kněžiště rozdělena jest dvěma pásy bez hlavic a trnože. Západní průčelí rozděleno jest čtyřmi pilastry; nad hlavní římsou

•K

1/

<%

ITT]

c.

10c

Obr. 15. Kněževes. Půdorys farního kostela sv. Jakuba.

22 vyveden štít o proláklých postranicích. Na obou rozích štítu stojí kamenné sochy sv. Jakuba a sv. Ondřeje, uprostřed štítu ve výklenku socha sv. Josefa s Ježíškem. Štít ukončen jest lomenou římsou a kovaným křížem. Kryt na kostele taškový, na osmibokém sanktusníku se stanovou stříškou a na střeše věže plechový.

Vchody vedou do kostela dva: ze západní a jižní strany; do sakristie z východní strany. Kromě toho k schodištím vedou vchody od severní a jižní strany. Vesměs jsou v kamenných venýřích s uchy po stranách. Vchody do lodi kostelní mají krycí římsy barokní.

Oken, svrchem segmentových, ústí do lodi 3 páry, kromě toho jest po jednom v presbytáři a na severní straně nad kruchtou. V západním průčelí jest zazděné okno s nadokenní římsou, vypjatou polokruhovité.

ff

«*í!

Obr. 16. Kněževes. Pohled na farní kostel sv. Jakuba.

Uvnitř měří lod 20-10 m délky, 8-90 m šíře a 10 m výšky, presbytář 10-23 m délky (incl. vítězného oblouku o síle 1-23 w), 6-90 m šíře a 8-15 m výšky. Lod zaklenuta jest valené se 4 páry výsečí nad okny, otvírá se půlkruhovým, 4-75 m širokým vítězným obloukem do presbytáře, zaklenutého v rovném poli českou klenbou, v závěru polobání. Rovné pole presbytáře, 6-90 m široké a 6-6o m dlouhé otupeno jest v koutech šikmými rovinami. Sakristie, 3-90 x 3-28 w veliká, zaklenuta jest valené. (Viz vnitřek obr. 17.)

Kruchta, při západním průčelí, stojí na dvou čtyřbokých pilířích a zaklenuta jest ve třech polích křížovými klenbami. V jižním poli vestavěno jest točité schodiště na kruchtu, s vchodem na ven.

Výprava jest z velké většiny barokní. Ze starého kostela zbyly kamenné tumby bokových oltářů s jednoduchými gotickými krycími římsami. Obě jsou však zakryty barokními mensami.

Hlavní oltář jest dřevěný volný tabernakl, kolem něhož znázorněna smrt Krista P. se symboly mše sv. a končí velkým krucifixem;

.i;,,.

U-Í

\mm

ff

J.,

Vy**#.

’ S^**sC-r" "    * 'r '~

Vií -■

-

_ £fc«

li

5MNM

’SW»ř-?«^V

áSrsňf¹

|g

•**«*■*!

■/Ji

•'/i ^

I

<A:

Jfl

r;i

ÍiL*i

■:

fe-

i ijfí    ⁷

i ;:; 1K%

Ihá, >3

'Mm

S.

- \    )&, ^ řSMf

: '■H®!®.'. I í- r /|p

|P'- žy~~

"./4

i:

i;

Obr. 17. Kněževes. Vnitřek farního kostela sv. Jakuba.

iíY-fa

«|

**

i-ís a* w?

Cp - „í: a

1- .

fa

l;„

'buaMM

4<f

jí;.

«sd

i^l

m; lilL,

Hj

HK

;l:

iáal

je*

postaven byl r. 1734. Vedle oltáře nad empirovými brankami stojí obstojně řezané sochy sv. R o c h a a sv. Jakuba, a dále sv. Jana Mil. a sv. V a v ř i n c e.

Obr. 18. Kněževes. Fami kostel sv. Jakuba. Obraz sv. Františka X.

Bokové oltáře o stejné dřevěné architektuře s vroubkovanými sloupky, nad nimiž pne se v segmentu římsoví. V severním stojí ve výklenku soška P. Marie, nad římsou obraz sv. Ludmily. V anti-pendiu je obraz sv. Barbory. Na predelle jest nápis: ©řnfo BIfarj gBjí fpufoĎen k roteíflV klamte Bap a řm porpiniosít ^ro. B)aclatt>a }$a*

írona (EjBfkebo Baklabem JabuJJ^ foíjofo ^inafrljo Jakuba Bpojpfola íef nBkferpdj bobrobtnquni gegtd^ío obplafa skryta gE{í ro nebr|tríj i. 1699. 31. Jtugujíi.

Na jižním bokovém oltáři visí uprostřed obraz sv. Václava od Jos. Hellicha, kolem sloupků boltcové ornamenty a v nástavci nad římsou

i«si

kil

as

li

mm

M:

!‘:wm

2".*

á&á'0!

■%Ů

m

Í e. Iššč* *

Obr. 19. Kněževes. Farní kostel sv. Jakuba. Křtitelnice.

obraz sv. J a n a M i 1. V antipendiu obraz sv. V í t a. V predelle nápis: tímto otfarj Jpufobm gejí k uneífjy ^larote Boft ke qít a Žír wals Blafjo-[laromej panně UBarigi bo djramu Páně Jakoba Jlpojlíoía, Baklabmi Jana BPacjIaroa Jfraňka a Baferpny ntanfelky geíjo, jgaussba Bntep* roBfkyfjo na Mkecfnau pamaíkn ío pro ^pafmt bujflfi najpáí. Beta 1699 23 July + + +.

Při severní zdi jsou dále: bokový oltář sv. Ondřeje s velkým obrazem světce, an nese kříž. Vzadu jeho ukřižování Páně. Kolem stojí sošky 14 pomocníků, s jiného oltáře sem přenesené.

Oltář sv. Anny s obrazem sv. Anny učící P. Marii, běžná práce nového původu.

Obraz s v. Františka Xav. umírajícího visí v presbytáři; dobrá práce z konce XVII. věku. (Viz obr. 18.)

Kazatelna zr. 1699, dřevěná, byla pozlacovačem J. Breiten-felderem špatně obnovena. Na poprsníku sv. evangelisté, na zadní stěně kazatelny obraz Krista dobrého pastýře. Nad stříškou ve tvaru koruny holubice a na strůpku odznak jména Ježíšova.

Křtitelnice cínová, stojí na původním kamenném podstavci. (Viz obr. 19.) Stojí na 3 nožkách, končících vousáči. Celková výška 0-92 m, výška kotlíku 0-44 m, průměr 0-43 m. Na plášti dva pásky rytého písma; spodní v pěkných majuskulích citát ze sv. Písma, vrchní v gotických minuskulích datum [=1510]. (Viz otisk obr. 20.) Víko bylo přidržováno třemi hlavičkami vousáčů. Výborné dílo nejspíše pražského konváře.

Obr. 20. Kněževes. Farní kostel sv. Jakuba. Nápisy na křtitelnici.

Dvéře ze sakristie do presbytáře, dubové s čtyrlistovou náplní, sbíjené z šikmých prkének. Pocházejí z kaplanky v Lánech. Původní dvéře, jež tu byly, jsou nyní na hradě Křivoklátě, u bývalého vězení biskupa Augusty.

IP ©

Monstrance stříbrná, částečně zlacená, 0-53 m vysoká, 0-26 m široká, stojí na čtyřdílné nožce, na které vpředu a vzadu jest po hlavičce andílka, po stranách ovoce; ořech pokryt rytými ornamenty. Kolem Sanctissima na paprscích stříbrný věneček, na němž po obou stranách tepané postavy světců: na právo biskup s palmou, na levo mnich s nožem v pravici a knihou v levici; na hoře Hospodin. (Viz obr. 21.) Výborné dílo v komposici i v provedení z r. 1693. Značky:

Kalich čís. 1., 0-20 m vysoký, 0-105 m v průměru číše, (býval ciboriem) stříbrný, částečně zlacený; nožka kulatá, na ořechu tři kartuše. Číše vězí v prořezávaném košíčku. (Viz obr. 22.) Dobrá práce z roku 1664.

Značky:

p#

m / •*% «

V tf i

íV.

.SSi

Fd

Wki~

■ í.v

'fS

•••••••

*9

fjg!

3S

ff~fllř

j*v ;v ;;;w8fc

'"■"i

Obr. 2i. Kněževes. Farní kostel sv. Jakuba. Monstrance.

Kalich č. 2. mosazný, zlacený, 0-23 m vys., 0-125 m průměru číše. Stojí na šestilaločné nožce, zdobené páskovým ornamentem; ořech trojdílný, číška vězí v stříbrném, prosekávaném košíčku s třemi hlavičkami andílků. (Viz obr. 23.)

Kaditelnice stříbrná, výšky 0-30 m, průměru kotlíku 0-125 empirová, zdobená palmetkami a na stonku visícími lístky.

Lodička na kadidlo, stříbrná, 0-155 m dlouhá, 0-14 m vys., průměr elliptické nožky o-ii X 0-075^; stejného původu, výzdoby i značek,

jako předešlá: I L a 1813.    Wěě

v>-v

Sr-

• *>*■

Obr. 22. Kněževes. Farní kostel sv. Jakuba. Kalich č. i.

Obr. 23. Kněževes. Farní kostel sv. Jakuba. Kalich 6. 2.

Zvony visí na věži čtyry:

Č. 1. 0-77 m vys., Foow v průměru, má ucha hladká, pod korunou figurální pás, pod ním obruba z akantů, dolů čnějících, při dolním okraji uzounký pásek, stonek lístky obtočený. Na plášti na východní straně vreliefu krucifix, pod nímž lebka ve svazku klasů. Pod reliefem dva znaky, v právo Šlovských ze Šlovic (3 makovice), v levo: z Purkersdorfů (větévka se 6 žaludy, v klenotu 3 klasy), vedle znaku tohoto písmena H. B. | v. P. D.

V levo od znaku nápis velkou latinkou:

NACH CHRISTI GEBVRT 1599 IAR WART DIESE GLOCK GOSSEN DER ZEIT WAR

SCHLOS PVRGLITZ HAVBTMAN DER ED(L)ER GESTRENGER HERR HANS HEINRICH PROLLHOFER VON PVRKERSDORF VF LVK VND HERSCHOTZ.

Pod erby relief P. Marie s děťátkem, vedle reliefů symboly sv. evangelistů: anděl a okřídlený vůl. Nad reliefy pod znaky na obrubě nápis ve 2 řádcích velkou latinkou: KNIEZ MICHAL SSTIEPANOWSKY Z DOBROHOSTOVA | EYNA FARAR TEZ OBCZE KNIEZIOWESKY.

4, 'A J w

- - Jř. -j:

jgrC 1

£■

Obr. 24. Kněževes. Fara, před ní socha P. Marie.

V právo reliefu nápis velkou latinkou: MIKVLASS — RYCHTAZ ^ BLAZIEG — LAZIEK * IAN — HAWLOWICZ * IAN — ZYKL * WAC-ZLAW — RIZ * ADAM — RYCHTARZ * BVRGAN * IAN — MILKA-RICZ * IAN —BECH

Na západní straně znak města Rakovníka a vedle nápis: TENTO ZWON SLIL WMATHAS FLEMMIK KONWARZ W MIESTIE RAKOWNICZE W STRZEDV PO PRWNI NEDIELY PO SWATE TROGICY © LETHA ©

1®5®9®9®

Na levo od nápisu tohoto znak: jednohlavý orel, pod ním hvězda s půlměsícem, po jeho stranách písmena P. S. a Z. G.; vedle nápis:

DIEKAN RAKOWNICKY

IAN SARATKA Z LAVSTNIE KNIEZ

Č. 2. Vys. 0'6i m, o'82m v průměru; ucha zdobena maskami, pod korunou pásek, obtočený lístky; podobný pásek při spodním okraji. Na plášti na východní straně nápis:

Chrámu kněžoveskému sloužím, k zbožnosti vše věsti toužím; k chrámu Páně živé volám, mrtvým smutné zvuky dělám k radosti i k žalosti znějí hlasy z výsosti; dvakrát ale dlouho hlas jsem ztratil teprv Petr Froš mi hlas můj vrátil, proto jméno Petra jsem si zvolil,

„Záduš“ když mě přelít zas svolil:

Přelit jsem byl za času velebného pana faráře

Wáclawa Nedwěda a toho času kaplana Františka Wojáčka.

Na západní straně relief sv. Petra a pod ním nápis: Slitý od Karla Bellmanna c. k. dvorního zvonaře v Praze léta Páně 1857.

Č. 3. Vys. 0-50 m, v prům. 0-64 m, ucha hladká, koruna vroubkovaná, pod tím pás ornamentovaný; dole při obrubě rovněž ornamentální pás z konvalinek. Na plášti na východní straně v reliefu krucifix, jejž dole obejímá sv. Magdalena. Na západní straně nápis: Gegossen in Prag von Carl Bellmann K. K. Hof Glockengiesser im Jahre 1842.

Č. 4. Visí v okně zvonice, vys. 0-34 m, 0-46 m v prům., ucha hladká, koruna vroubkovaná. Pod korunou pás z vinného listu a hroznů. Při dolní obrubě stonek, ovinutý listy. Na plášti na jedné straně relief sv. Barbory, na druhé nápis:

Svatá Barboro: mučedlnice Božská,

Tys též na zemi naše ochrana mocná,

Šťastnou hodinu vypros u Hospodina, by s Tebou velebili jsme Pána Boha!

Přelit v r. 1857 nákladem záduší od

Karla Bellmanna, c. k. dvorního zvonaře v Praze.

V sanktusníku dva zvonky novější, nepřístupné.

FARA. Úhledná jednopatrová budova postavena r. 1730 v jednoduchém baroku, o 5 osách, pod taškovou krytinou; stojí na náměstí na severní straně proti kostelu. (Viz obr. 24.)

Vchod uprostřed stavby v kamenném venýři s uchy v rozích, vede do prostorné předsíně, valené sklenuté s výsečemi. Stejné klenby mají ostatní 4 místnosti přízemní; v patře jsou rovné stropy.

DÚM č. 102 stojí na náměstí na jihovýchod od kostela. Byla v něm již v XV. století zájezdní hospoda, jež jest v něm posud. V pří-

co

zemní hostinské místnosti podporuje podvlak stropní kamenný sloup, pozdně gotického profilu. (Viz obr. 25.)

STATEK č. 24. jest typ zdejších statků starších, které měly vesměs štíty do silnice; mezi statky vedl vchod půlkruhem sklenutý do dvora. Štíty jsou jednoduše svislými prkny pobity; střechy doškové. Okénka ve štítu jsou vroubena lištami a některá ve tvaru střílen, nahoře kruhovitá. Ve dvoře nad záhrobím neb i místo něho vedou kolmo na směr silnice podél stavby pavlače na silných profilovaných trámcích; zábradlí jest ze štíhlých profilovaných a točených sloupků.

SOCHY: P. Marie.v ³/₄ životní velikosti stojí před farou na barokním sloupu 3-90 m vysokém. Na korintské hlavici jsou místo závitů hlavičky andílků. Socha — velmi dobrá v postoji — i sloup jsou pískovcové, z XVIII. stol. (Viz obr. 24.)

li

=ř

SOCHA SV. JOSEFA s Ježíš

kem stojí na cestě ke Kolešovicům, v životní velikosti, výborně tesaná z jemného pískovce. Na podstavci znak hrab. Meravigliů (napříč půlený, v hoření polovici rytíř; dolní polovice svisle rozdělena, -na levo tři křížky, v právo růže). Pod znakem nápis: A. D. 1797. (Viz obr. 26.)

s <0 tn

HRB ITOVNI KOSTELÍK

sv. Jana Křtitele stojí as 15 minut severozápadně od Kněževse. Jednoduchá, orientovaná, omítaná stavba složená z lodi o 2 polích a kněžiště též o 2 polích, stojí uprostřed hřbitova, bez věže, s osmibokým sanktus-níkem ukončeným jehlancem. Kryt na tomto plechový, na sedlové střeše lodi

Obr. 25. Kněževes. Kamenný sloup v staré hospodě č. 102.

18ÍSÍJÉ

..

ř''

rr

•r

mm

Ld

fc

•jj

V-

... ■

J'

m -

Jjtp

mm

ť- ;m#£^

. -•* ’

;,«v    >• *

ÉSgĚL

*»&>*• ■

ssEm,

Obr. 26. Kněževes. Socha sv. Josefa.

a valbě kněžiště taškový. Vchod od jihu vede do lodi 13-40 m dlouhé, 7-38 m široké a 5-80 m vysoké, k níž přiléhá na východ presbytář 6-35 m dlouhá, 5-80 m široká a 5-40 m vysoká. V lodi strop rovný, v presbytáři spočívá valená klenba na páru toskánských pilastrů, v koutech na polovičkách pilastrů.

Hlavní oltář v pozdní renaissanci, byl zřízen r. 1679; jest označen malovanými znaky, nad nimiž jsou monogramy zakladatele a jeho choti: G. C. S. V. L. a M. A. S. V. G. (Georgius Carolus Siebert Lilienstein a Maria Agnes Siebert von Germersheim). Siebert byl hejtmanem na Křivoklátě; ve znaku měl 3 lilie, jeho choť orlici.

von

Oltáře postranní byly odvezeny odtud do V e c 1 o v a.

Kruchta dřevěná v pozadí lodi (dvojí nad sebou) a po stra-

nách lodě.

Zvonek v sanktusníku, nepřístupný.

Kokrdov.

F r. Levý, Děj. m. Rakovníka, 136; J. Renner 331.

TVRZ skrovná, blíže dvorce, stála na vrchu as 3 km severně od Rakovníka. Jméno Kokrdov měla teprvé od r. 1478 po majiteli Janu Kokrdovi, jenž koupil poplužní statek ten, do té doby Bočkov zvaný. Roku 1568 dostal se v držení Rakovníka za 930 kop gr. m. od J. Šlacha z Hřivic. R. 1620 byl od císařského vojska postupujícího proti Praze vypálen a zpustnul.

Dosud patrno oválné tvrziště, ca 30 x 40 m velké, příkopem a válem

obklopené.

Krakovec.

Cosmas Ser. r. Boh. LI; J. Balbí n, Miscell. L., III., 31. ; J. S c h a 11 e r I., 140; A. G. M e i s s n e r, Historisch-malerische Darstell. a. Bóhmen, 56; Mědirytina Puchernova dle kresby F. K. Wolfa z r. 1796; G. Sommer XIII., 18; F. A. Heber, Bóhm. Burgen s obrazy hradu z r. 1788 a 1838, v VIII.; J. Palacký, Dějiny I., 85; F.Bernau, Album Bóhmens Burgen, I., 209; Památky archaeologické, II., 310; A. S e d 1 á č e k, Hrady a zámky, VIII,, 98; J.Renner 210.

Hradiště bylo na mohutném olesněném ostrohu as % hodiny jihozápadně od hradu Krakovce. Ostroh táhne se od východu k západu, kdež srázné klesá do údolí. Hradiště to není dosud prozkoumáno, ale dle skrovných zbytků valů jest pravdě podobno, že to bylo místo, o němž Cosmas napsal, že ku konci VII. století založen na něm hrad Krakov, kterýž na počátku XII. století byl již pustý.

HRAD KRAKOVEC v rozvalinách stojí na temeni ostrohu na sever od výš zmíněného hradiště, k němuž jest kolmo položen. Ostroh tvořen jest potoky Krakovským a Šípským, jež jižně od hradu se stékají a zůstavují volnou pouze severní stranu ostrohu na které splývá s táhlým hřbetem hory. (Viz situaci obr. 27. a půdorys obi. 28.)

Tento hrad byl založen v prvé půli XIV. věku s mohutnou věží proti severu, před níž překopána šíje hřbetu hlubokým příkopem. V1. 1363—1370 byl znovu opevňován a rozšířen Janem hrabětem z Krakovce, synem

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Rakovnický. Díl II.

Rudolfa, falckrabí při Rýně. Stavba dokončena byla r. 1384, kdy posvětil hradní kapli Jan III., biskup lito-myšlský. R. 1410 prodán K. od Jíry z Roztok Jindřichu Leflovi z Lažan, jenž hostil na Krakovci od r. 1413 do 1414 mistra Jana Husa před jeho odjezdem do Kostnice. Od r. 1443—1548 byl hrad v majetku rodiny Kolovratů, kterýchž jedna větev dosud Krakovskou sluje. Za těch bylo zde mnoho přestavováno, zejména ještě v XV. věku postaven západní palác s velkými okny s kamennými kříži.

V r. 1620 byl císařskými vypálen a teprve r. 1700 znovu k obývání zřízen, zejména znovu pokryt kůrkovou červenou krytinou a zván v okolí odtud „Červeným z á m k e m“. R. 1783 od blesku vyhořel a od té doby se znenáhla rozpadává. R. 1855 sesula se arkýřová kaple. Od r. 1866 dostal se trhem od Hugona hrab. z Nosticů knížeti Alexovi z Croyů.

Hrad přístupný byl zpřed-hradí, které rozkládalo se na šíji severně od hradu, bylo příkopem ohraženo jak proti okolí, tak i proti hradu samému, k němuž se z předhradí chodilo po mostě, jenž na konci byl zvoditý. (Viz v půd. I.)

V předhradí byl pivovar, pekárna, krčma a kolna s maštalemi. Vše to zmizelo až na nízkou budovu u příkopu stojící, kteréž říká se „na prádle". Na jih spadal ostroh srázné a bylo as 6 m od zdí hradního

°* °v< *

o*

O*

0-*

oi

■

-M*

AfJ

tlil

‘■■C; %

. -V

-i-

Isáiř

csS

-A

Rovec

1,

CM

o»

msm^m

r>J

o*

o¹

o*

o*

, ⁴

*<§=* ■• .. »■

*:

o*

oJ

o-»

. A&r ,

<=vl

<=j

Obr. 27. Krakovec. Hrad. Situace.

......7!

100 0    s

H I i l I II I l-H-

ET

BT

i LiT.______\

y......7

h-

Obr. 28. Krakovec. Hrad. Půdorys.

paláce ještě jedno opevnění, jež založeno bylo na dosud zachované zdi, běžící rovnoběžně s jižní části hradu. Mezi zdí a hradem byl parkán. (Viz pohled na hrad obr. 29.)

Vlastní hrad má podobu obdélníka s vypuklými stranami, stavěn jest ze zdivá kamenného, lámaného s tesanými kvádry na rozích a přístupný byl v severozápadním rohu branou, (II.) u níž byla branka pro pěší; oba otvory byly v hrotitém oblouku a líc jejich ustupoval o fale, do kterého zapadal zvednutý most. Otvory pro řetězy mostu v koutě

"Z*

y>'

‘íi, k

Ivj

<*

11

i 1 É

Obr. 29. Krakovec. Hrad. Pohled od západu.

nadpraží jsou dosud patrny. Nad branou zvedala se čtyrboká věž, sedlovou valbou druhdy krytá. U věže na východní straně jest točité schodiště. (III.) Branou vešlo se do I. hradního dvora, (IV.) ohraničeného na západní straně vysokou zdí se střílnami a na východě velkou věží na obdélném, na sever zaobleném půdorysu. Dvůr ten sloužil jako parkán, obehnaný zdí se střílnami, a byla na něm studna. (V.) Mezi velkou věží a západním palácem byla ještě jedna brána, nyní úplně pobořená, která ústila do druhého hradního dvora. Tento byl na všech stranách obstaven jednotraktovými stavbami; přístup k jednotlivým místnostem děl se z pavlačí, které táhly se ve dvou patrech nad sebou; pavlače byly dle všeho dřevěné; zachovaly se z nich jen kamenné krakorce pod 2. patrem. (Viz obr. 30.) Z věže ústily na ochoz dvéře, které daly se z věnčí z pavlače přiklopiti, když byl nepřítel opanoval celý hrad a obránce uchýlil se do posledního útočiště, velké věže. (VI.)

Místnosti sklepní jsou na západní a jižní straně zachovány tak dalece, že lze poznati rozdělení a počet kleneb, jež byly vesměs křížové, do kamenných žeber podvlečených, nezavázaných do klenby. Obě nárožní místnosti byly zaklenuty ve dvou polích, ostatní místnosti v jednom poli

'líIIP⁵'

ířk

í\\v

ti-; :

T/Ů-,

ti

SE

=s

"Ež

pií 1

li

-<0

/s>-"

rsnj

-y

eg-g

SE5

Slfil

'i

zz

m

zr:

met.

-ZZ

zzz

1

PÍ

_y ■ -

pv

Wk

’,v

5

p

r£

:

|

=

35.

;'V' <•

‘Sé

ÉllÉÉj/

u. fflji

lirV

11

vÉĚĚĚ .í

K.í

rr^jSa*

SilCI

Obr. 30. Krakovec. Hrad. Zbytky pavlače v II. patře.

křížovou klenbou. Žebra vybíhají z malých konsolek a mají tvary obvyklé v XIV. a XV. století, kdežto ve sklepě pod západním palácem jeví žebra tvar z druhé polovice XIII. století. (Viz obr. 31. a 32.) V koutech dvora jsou patrny bývalé konírny a též krb jeden se zachoval. Jest kamenný, čtvrtkruhový, báňovitý, na 2 konsolkách. (Viz obr. 33.)

mm tyf

Obr. 31. Krakovec. Hrad. Náběhy kleneb v západ, křídle: ve sklepě z XIII. stol. (na právo) a''v přízemí z XV. stol. (na levo).

v.

C n 10    O

b o r~l

/A

//

tObr. 33. Krakovec. Hrad. Zbytky krbu.

Obr. 32. Krakovec. Hrad. Patka klenby a kon-solka v jihovýchodním křídle (ze XIV. st.)

3§

Okna jeví v profilování svém různý původ. Ve dvoře v I. patře jsou ostění hrotitých oken profilována v době kol polovice XIV. věku, kdežto v severozápadním rohu paláce jsou dvě velká okna s kamennými kříži, jichž profilování i tvar svědčí o původu z poslední třetiny XV. věku.

“lOt

ny

AI

=a

,«>•

-I0I

V/////A

—‘v

\,

\\

X\v

,-im

t Obr. 34. Krakovec. Hrad. Ostění dveří ze XIV. stol.

Obr. 35. Krakovec. Hrad. Ostění dveří v II. patře z XV. stol.

V přízemních místnostech jsou většinou malá okénka v tesaných ostěních o skosené hraně.

Dvéře jeví též v kamenných ostěních původ z XIV. a XV. věku. (Viz obr. 34. a 35.)

Kaple byla v jihovýchodním rohu hradu na půdorysu kosodél-níka. (Viz IX. v ob. 28.) Oltář stál v arkýři utvořeném ze 4 stran pravidelného osmistěnu. Pilíř pod arkýřem vyveden byl ve tvaru obdélníka, jenž v konsole převeden jest v osmistěn. (Viz obr. 36.) Kaple osvětlena byla okny hrotitými, mezi nimiž na rozích stály na krakorcích opěrné

pilířky. Dosud zachovány jsou malby iil na zdech kaple, jež r. 1851 prof. Wiesen-feld zjistil.¹)

Okna kaple byla zdobena malovanými skly, po nichž není však stop.

\V/TV

Křupá (druhdy Kostelec).

J. Schaller I., 138; F. Levý 67; J. Re řine r, 211.

Zlatý drát v podobě 8 spletený byl zde nalezen směrem ke Kounové. Jest v zemském museu. Při kopání základů k rozšíření hřbitova byly nalezeny nádoby vodorovně vroubkované a s vlnovkou (12.—13. stol.).

Obec Kostelec zanikla ve válce

třicetileté.

KOSTEL SV. GOTHARDA fi

liální k Mutějovicům (byl farním v roce 1356), stojí na návrší na starém hřbitově. Fara zanikla tu po r. 1623. (Viz půdorys obr. 37.)

V///////////////////,

Obr. 36. Krakovec. Hrad. Zbytky arkýře.

Orientovaná, kamenná a omítaná prostá stavba záleží z lodi, k níž přiléhá na východ presbytář; tato jest v půdoryse zaokrouhlená, podobně jako západní průčelí. Za presbytáři leží na východ malá sakristie a ze západního průčelí vyčnívá uprostřed jednopatrová věž, krytá plechem v osmibokém, silně staženém jehlanci; týž kryt má i osmiboký sanktus-ník, kdežto kostel sám kryt jest kůrkami.

(Viz pohled obr. 38.)

Vchody jsou dva: pod věží a na jižní straně; oba v kamenných ostěních s rovným nadpražím.

Okna: v lodi pár segmentových, v kněžišti pár elliptických; ve věži jedno segmentové a v sakristii jedno obdélníkovité.

Uvnitř měří lod 12-50 m délky, 8-6o m šíře, 7-60 m výše, jest sklenuta křížovou klenbou, která opírá se o pilíře 3-40 m vysoké; síla zdí o-8o m. Do presbytáře otvírá se lod vítězným obloukem, 6-40 m širokým, půlkruhem sklenutým.

Presbytář, 4-85 m dlouhá, 7-60 m široká, zaklenuta jest polo-bání s výsečemi ve výšce 7-30 m a ve výklenku za oltářem valené.

Kruchta při západní straně lodi, na dvou čtyrbokých pilířích, jest sklenuta v středním poli valené s výsečemi, v obou postranních polích křížem, do zdí u věže 1-40 m silných.

Výprava jest v pozdně barokním slohu, z konce XVIII. věku.

Hlavní oltář stojí na kamenné, profilované tumbě; nad ní visí uprostřed obraz představující sv. Gotharda v oblacích; pod ním stojí Mojžíš, držící hůl s hadem, vedle něho leží spící Jonáš; v pozadí město Niniveh. Vedle obrazu stojí sochy sv. Petra a Pavla.

Bokové oltáře dva, v stejných tvarech; na jižním obraz P. Marie mezi sochami sv. AnnyaZachariáše s holoubátky, na severním krucifix mezi P. Marií a sv. Janem M.

Obr. 37. Křupá. Půdorys filiálního kostela sv. Gotharda.

Kazatelna dřevěná; na poprsníku kar-tuše a na stříšce sedí andílci; na této stojí Kristus se zeměkoulí.

Obrazy á 0-85 X 0-95 m visí v lodi a představují sv. Gotharda v biskupském rouše

a krucifix s P. Marií a sv. Janem M.

Zvony jsou na věži dva: Č. 1. o-6o m vys., má o-8o m v průměru; ucha i koruna hladká; pod korunou táhne se pás figurální, představující výjevy z bible; pod tímto jiný pás z akantů, dolů čnějících. Na plášti relief sv. J a n a Evang. a pod ním nápis v got. minuskulích:

^ancf® ifoíjannes" (Eroangeíijía 1566

lí '    £

Na druhé straně mezi dvěma delfíny nápis vel. latinkou: BRYC-CIVS • PRAGENSIS • AVXILIO • DIVINO • FECIT • ME. Pod tím

rámec, z něhož zdá se, že nápis

vysekán.

Obr. 38. Křupá. Pohled na filiál. kostel sv. Gotharda.

Č. 2. o-6o wvys., 0-73 m v průměru, má tytéž ozdoby; na plášti na sev. straně v 7 řádkách gotickými minuskulemi: J^qibeff jagijíe ben j^anic gakc flobieg o hferentjfo nebesa roelkao nrobkojíi tmieni fe a ítroloroe ofjntem fe rqpíinao: jemie pak

a írj nntnj Mere na ni Jat) fpastnij bnban. — íianomjka brnfja ^njaíefjn JMra kajňfola ícjeíí.

•?

't ;

llii]

Na jižní straně velkou latinkou ve 4 řádkách: SLOWVTNY BRYKCY ZWONARZ | Z CYMPERGKV NOWWE ~ MIESTIE | PRAŽSKEM TENTO ZWON | VDIELAL LÉTA PA-NIE 1592.

Pod nápisem relief: Bičování P. Krista. Zvonek v sanktusníku nepřístupný. Kříž kovaný s bání býval na sanktusníku. (Viz obr. 39.)

Krušovice.

134; Rukopis topogr.

J. S c h a 11 e r I., z 1. 1826—1829 v archivu musea král. Čes. Heslo: Krušovitz; F. A. Heber, Bóhmens BurgenVII., 92; A. Sedláček, Hrady VIII., 89; J. Renner 215.

il

TVRZ, která stávala na místě nynějšího zámečku, obýval před r. 1356 Vilém Zajíc z Krušovic; později měnila přečasto své majitele, až r. 1583 prodal ji Jiřík Birka z Násile (z Ebrstorfu) císaři Rudolfovi, načež spojena byla s Křivoklátem.

Óbr. 39. Křupá. Filiání kostel sv. Got-harda. Bývalý kovaný kříž s bání na sanktusníku kostela.

ZÁMEK postaven na místě bývalé tvrze a dle všeho z části i na její zdech, v r. 1817 upraven jako obydlí pro knížecí Fiirstenberské úředníky. Jednopatrová prostá budova na půdorysu podoby L, kryta taškami. (Pohled viz obr. 40.)

na

KAPLE NEJSV. TROJICE (přifařena k Hředlům) stojí jihozápadním rohu zámku, má průčelí zdobené jónskými pilastry. Nad kaplí vztýčen osmiboký, plechem krytý sanktusník. (Pohled na zámek s kaplí viz obr 41., půdorys obr. 42.)

Vchod do zámku vede uprostřed západního průčelí; vchod do kaple ve vydutém nároží.

Uvnitř měří lod kaple 8-20 m dél., 6-20 m šíř., jest sklenuta v lodi českou klenbou a podobně i kněžiště, 6-20 m dl. a 5-0 šir.; klenby opírají se v koutech a ve vítězném (elliptickém) oblouku o pilastry s toskánskými hlavicemi.

Výprava v slohu z části barokním, z větší části ale empirovém.

Hlavní oltář má volně stojící svatostánek, nad nímž vztýčen krucifix, jemuž klaní se dva andělé; vedle stojí dvě empirové vásy. Na

ifežaŽ^Mlai

ill

i.

■:

r.>*

■*' nypp^pijj

3§SSi!$f.‘4ď&»*• v'f •'.':-

gfe

i,

rvj.

gČFT^

y£

a,

ytj

§?

BfT.,

típá

■i.

I<M

W'

ipi

,/ň

wm:

Wf

ygs

riflí

Obr. 40. Krušovice. Pohled dle kresby K. J. Wolfa z r. 1803.

severní straně kněžiště ve skřínce stojí malá soška pražského Ježíška s pamětními mincemi z r. 1647 a 1652. Dále soška sv. Jana N e p. 60 cm vysoká.

IS'1

-iKUtíZ'-.

*hm

r-

rk

Obr. 4r. Krušovice. Pohled na zámek s kaplí.

Soška Madonny s žehnajícím Ježíškem, v postoji a v šatě gotisující. Jest ze XVI. stol.

Kazatelna empirová, kulatá, zdobena pletenci a rákosovými lupeny.

Obr. 42. Krušovice. Půdorys zámku s kaplí nejsv. Trojice.

Kasule i-oo m dl., 0-70 m šir. z červené dykyty s tkanými máky, uprostřed pruh zlatém vyšívaný na fialové půdě.

WALENTIN LISSZACK HAT MÍCH

i.

irfii

L Jit. J n

O-------

QC

lili

ii!

v.

f;=71 |f=

í—I;___________

ji

M o nstrance měděná, zlacená 0-50 m vysoká, 0-24m široká, na dvojích paprscích věneček z klasů; empirová práce z počátku let dvacátých XIX. věku.

Kalich, 0-23 m vys., 0-09 m v průměru číšky, stojí na nožce 0-14 m v průměru, ovinuté klasy a rákosovými listy; spodní část stříbrné číšky zdobena klasy. Značka J. H. Empirová práce téhož původu jako monstrance.

i\

\L

ii

1/

lilií

rn

':r_7

<c.

Zvonek ve vížce 0-24 m vys. a 0-34 m v průměru má ucha hladká, rovněž korunu, pod kterou nápis:

GEGOSSEN IN PRAG 1741. Pod nápisem pás akantů dolů obrácených. Na plášti relief sv. Jana Nepom.

Křivoklát.

Farní pamětnice z r. 1680; J. SchallerL, 125; Rukopis topogr. z 1. 1826—1829 v archivu musea král. Čes. Heslo: Burglitz; H. H e b e r, Burgen VIII., 3; F. M i k o v e c, Starožitnosti a památky země české (1865), II. 37; J. Renner 127; A. Sedláček, Hrady a zámky, VIII., 29; Lumír 1860, II.;

Světozor XII., 452.

V okolí byly nalezeny zlaté mince t. zv. ,,duhovky”. Několik zlatých mincí odtud nachází se ve sbírce K. Buchtely. Stříbrnémince z okolí Křivoklátu jsou v museu teplickém. E. F i a 1 a, Beschreibung der bóhm. Miinzen, Prag 1891.

'<■

v-

PS

mm

IF

a?

fi-WĚ

m '"&■

w. m

Obr. 43. Křivoklát. Pohled na bývalý kostel sv. Petra.

MĚSTEČKO KŘIVOKLÁT vzniklo r. 1892 spojením obcí Bud a Amalína. Prvá utvořila se již v XIV. věku z usedlostí roztroušených v podhradí Hrádku kolem Rakovnického potoka pod jménem Budy (Búdy = boudy). Amalínem nazvána r. 1820 osada rozložená na hřbetu táhlého vrchu „Sokolí", která tam u poplužního dvora koncem XVIII. věku vznikla a od počátku XIX. století přezývána byla „Čamrdovsí" pro průmysl knoflíkářský, jenž živil obyvatele její. Spojené obce přijaly jméno „Křivoklát", který povýšen byl r. 1896 na městys.

KOSTEL SV. PETRA, farní (od r. 1856). Založen byl králem Vladislavem II. a posvěcen 9. září 1522²) Fr. Jos. biskupem Seňským. Stával na hřbitově a byl hřbitovním kostelem i pro Zbečno a to do r. 1834. Kostel tento zůstal katolickým po celou dobu svého trvání i když

cení r. 1489.

všecky okolní se staly utrakvistickými. Od r. 1784 byla zde zřízena lokalie. (Viz pohled obr. 43.) Roku 1885 byla lod starého kostelíka zbořena

mmm.

10 m

Obr. 44. Křivoklát. Půdorys farního kostela sv. Petra.

a k presbytáři přistavěn nynější kostel dle návrhu architekta Jos. Mockera. (Půdorys viz obr. 44.)

Původní kostel obsahoval pouze lod 12-50 m dl., 8-8o m šir., a 5-60 m vys., krytou rovným, rákosovaným stropem, osvětlenou 3 okny

SiSí' I

/•:

'4

ť' f£

'

Wr ■"■ i/J

r:    ///

:“!l 1

;f

:5#

«ém4

.-1:1

z-

Hfej

Obr. 45. Křivoklát. Farní kostel sv. Petra.

segmentovými a jedním (v západním průčelí) půlkruhovým, k níž přiléhala na západ malá předsíňka s vchodem a na východ presbytář 6’40 w dl., 5-48m šir. a 6-jo m vys., o jednom poli křížem sklenutém a závěru z 5 stran osmistěnu, sklenutém paprskovitě, osvětleném 3 okny svrchem segmentovými. Zevně podpíralo zdivo její 6 opěrných pilířů na kamenném trnoži, šikmo ukončeném, o 1 odstupci, ukončených stříškou, která — podobně jako odstupce — vpředu má okapní římsu. Na valbě^

iit

ifi

fy *

|1 i *

§j|    \

,í:

B—ř

Obr. 46. Křivoklát. Farní kostel sv. Petra. Pohled do presbytáře.

kůrkami kryté, vztýčen byl sanktusník osmiboký, cibulovitou baňkou ukončený a plechem pobitý.

Nynější kostel záleží z lodi o 5 polích, přistavěné k staré nezměněné uvnitř presbytáři, ku které připojeny na severní straně sakristie a kaple. Ze západního průčelí vyčnívá věž obdélná, přístupná točitým schodištěm, k severní straně přilehajícím. Podélní zdi lodi podporuje mezi okny 9 opěrných pilířů o 1 odstupci a střechovitém ukončení. Kryt břidlový na sedlové střeše lodi, valbě presbytáře, sakristii i na střeše věže, osmibokém to jehlanci, posazeném na valbě. (Viz obr. 45.)

Vchody jsou 3; do lodi 2: pod věží a v severní podélné zdi; do sakristie vede vchod od východní strany. Nad hlavním vchodem pod věží jest v gotickém štítu znak knížat z Fiirstenberka.

Oken osvětluje lod 9, kapli severní 2, presbytář 2 a kruchtu ve věži 1; vesměs hrotitých s jednoduchými kamennými kružbami.

V:

l íjj;

'i m

Obr. 47. Křivoklát. Farní kostel sv. Petra. Patky kleneb v presbytáři s konsolkami.

Uvnitř sklenuta jest lod v 5 polích křížovými klenbami bez žeber; vítězný oblouk 4-20 w široký, hrotitý. (Pohled do vnitř viz obr. 46.)

Presbytáře původní klenba do kamenných žeber pozdně gotického profilu o dvou táhlých výžlabcích a pásku opírá se o konsolky, jež končí v rovném poli hlavičkami, v závěru jednak válečkem rýhovaným, jinak otupeným spodem jehlancem. (Viz obr. 47. a 48.) Žebra sbíhají se

v 2 terčových svornících; nad závěrem jest vytesán na něm monogram Vladislava: W, na druhém růžice.

Bývalé výzdoby stopy nalezeny byly při přestavbě v presbytáři; představovaly zběžně načrtnutý obraz sv. Barbory nad ní nápis: „Slawa ma od Hospodina kterýž učinil nebe a zemj.“ (Viz obr. 49.) Dále znak, v jehož štítu havran, nad mm poprsí muže, vedle: 1546. (Viz obr. 50.)

Výprava jest nová dle návrhu Jos. Mockera. Hlavní oltář se sochou sv. Petra, jemuž P. Kristus klíče svěřuje, řezal Jos. Leimer

rv:;;

......

rcr 1

i fýVí.v:. ' i !

....

t-m

-m

ÉŠi

iS

¹

-r* |

’ !'V

Obr. 48. Křivoklát. Farní kosteljsv. Petra. Konsoly v presbytáři.

ve Vídni. Bokový oltář řezal E. Pauer z Prahy, obraz Madony dle S. Maria Maggiore v Římě maloval F. Sequens.

Ze starého kostela zbylo: Raménko na věčnou lampu, kuté, 1-20 m dlouhé, pozlacené; z 2. polovice XVIII. stol. (Viz obr. 51.)

Závěs zvonku u sakristie, kovaný z konce XVIII. stol.

R e 1 i k v i á ř sv. kříže, 33 cm vys., postříbřený, z části zlacený, stojí na elliptické nožce, 8 X 13 cm velký, paprskový, s pozdně barokními ornamenty; je z konce XVIII. stol.

dlouhá, o¹70 m šir., z bílého, stříbrem

Kasule č. 1. Jest room tkaného brokátu s červenými a modrými kvítky; střední pruh oranžový, zlatém tkaný brokát; je z konce XVIII. stol. (Viz obr. 52.)

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Rakovnický. Díl II.

5o

K a s u 1 e č. 2. Jest i-oo m dlouhá, 0-75 m šir., ze žlutého, stříbrem tkaného brokátu, střední pruh na červeném brokátu vrouben stříbrnými krajkami; z XVIII. stol. (Viz obr. 53.)

--^ {<v Wlo

-■

kvVHo.1 Ort í^eyp₇r gpj

ImwMy    1

jjff

,* !•»

'    U;/

-v’-#'4

.(ři    *V

, - C

)rrv'

4 a

ř ; y.

;; §

31

Ěl

Obr. 49. a 50. Křivoklát. Farní kostel sv. Petra. Stopy kreseb v presbytáři.

K a s u 1 e č. 3. Jest 0-95 m dlouhá, 0-65 m šir., na modravém hedvábí vetkávané stromky a bílé úponky na způsob japonský; střední pruh na bílém hedvábí vyšívaný ornament; z prvé pol. XVIII. stol.

K a s u 1 e č. 4. Jest i-oo m dlouhá, 0-70 m šir. Na bílém hedvábí gouachem malované květy, karafiáty, růže a zvonky; z počátku XIX. stol.

fi

mg

Obr. 51. Farní kostel sv. Petra. Kuté raménko.

K a s u 1 e č. 5. Jest 0-98 m dlouhá, 0-65 m šir. Na bílém, stříbrem tkaném brokátu vyšívané festonky, penízky zdobené; na středním červeném hedvábném pruhu vine se zelený feston; empirová práce z meze XVIII. a XIX. stol.

Náhrobníky, jichž bylo několik, se při přestavbě kostela rozbily, až na dva, které nevhodně jsou zazděny do tmavé místnosti ve věži, vedle zvonů.

Č. 1. Pískovcová deska 90 x 150 cm veliká se setřelým vrývaným nápisem, z něhož čitelno pouze: ANNO 1618 ... SIDONIE ... Pod nápisem znak, v jehož štítu jsou hrábě.

ÍJy

M/

.... .i

■ S2

.jm

■*

k xKxa

W%

%jr

’y\.

«a

A J-

IM

|p

--

ft

irffl

t4

•1

NÍPPI' -

-á®-< «•■    ?-

|l

■m

IFtí

Iv

Šl"

if

rjg

řl

"~‘Áf

w?

Atíjfu: í

raPrki

jraH "

#¥\

4?

ít * -

j|

f§||

íí;

tt

"A

i¹"¹

":Á

í«f

1:4

ax    -J&    r-^L3»r-.

Obr. 52. Křivoklát. Farní kostel sv. Petra. Kasule č. 1.

Č. 2. Opuková deska 90 X 145 cm veliká s ošlapaným vrý-vaným nápisem, z něhož patrno jen datum: 1619. Pod nápisem byl štít, v něm kolo.

Zvony jsou vesměs nové a lil je r. 1884 Vojt. Samassa v Lublani.

Č. 1. Má 0-92 m v průměru, 0-70 m výšky. Pod korunou má nápis: Tu es Petrus et super hanc Petrám aedificabo Ecclesiam meam et portae inferi non prevalebunt adversus eam.

4*

Č. 2. Má 077 m v průměru, 0-67 m výšky. Pod korunou nápis: Regina sacritissimi Rosarii ora pro nobis.

C. 3. Má 0-45 m v průměru a 0-30 m výšky.

KAPLIČKY a SOCHY:

Kaple sv. Vendelína (též sv. Trojice zvaná), nyní nepřístupná. Stojí před hradem Křivoklátem na jihových. straně. Trojboká

„<-d

|g|

■'

ásl’' *

>ŮL

gá

iM

t •>!

ml

■ů

is

Jsa

■3

■i

gí

u;.

Obr. 53. Křivoklát. Farní kostel sv. Petra. Kasule č. 2.

stavbička s "plochým výklenkem na každé straně, v nichž bývaly malby, nyní opršelé. Nad výklenky táhne se vypjatá hlavní římsa, nad kterou zděný kryt o proláklých stranách končí kovaným křížkem. Pochází z konce XVII. neb počátku XVIII. stol. (Viz obr. 54.)

Sloup se sochou sv. Jana Ne p. Stával blíže předešlé kaple, nyní stojí níže pod hradem na silnici. Na 4bokém podstavci nápis v elliptické kartuši: DEO | ET | lOANNi | NEPOMV | CE (sic!)NO | SA-CRAVIT (= 1763). Na podstavci vztyčen sloup, silně zúžený, s korintskou (barokně) hlavicí, nad kterou stojí krátká socha světce.

Socha s v. Jana Ne p. stojí v zahradě notáře p. J. Fastra bývalém Amalíně. Na barokním podstavci, vpředu kartuší zdobeném, stojí v životní velikosti socha pískovcová, polychrom ováná. V kartuši jest znak čtvrcený: v i. a 3. poli 3 pruhy úhlopříčně, v středním z nich běží pes; v 2. a 4. poli též 3 pruhy úhlopříčně, z nichž v středním hvězda. Nad znakem vryta písmena: E: M: | F : VE. Pod znakem: A. 1733..

Pomník knížete Karla Egona zFurstenberka*) stojí u lesa v parku na návrší jižně proti hradu, pískovcový, r. 1858 v gotickém slohu Karlem J. Svobodou provedený baldachýn, 14 m vysoký, Pod

HE-ššě

mé

yV

mm

mm

hp

ipH

"Jí;

Bafl

- jjk- -h

Uf!

Ví*

iíi

f    «33 :■

r v: 1 ■ rvd -

' mál

Klí

•■v..á-v⁴

■K,

jfí

pni

Jll

■r

A;. V.

Pi

|||ygf

Obr. 54. Křivoklát. Pohled na kapli sv. Vendelína a sloup se sochou sv. Jana Nep. u hradu Křivoklátu.

baldachýnem stojí poprsí knížete z bílého mramoru od Eman. Maxe z Prahy. Pomník věnovali knížecí úředníci. (Viz obr. 55.)

Kaplička sv. Eustacha stojí as ¹/i hodiny severně od Křivoklátu při silnici. Prostá 4boká stavbička s výklenkem vpředu, v němž i-oo x 1-50 m velký obraz představuje sv. Eustacha, setkávajícího se s jelenem, jenž má kříž mezi parohy. Běžná práce. V zadu nápis: AD HONOREM SC. EVSTACHII ANNO MDCXCVII ERECTVM. I DEINDE

SECVNDA, VÍCE ANNO

PRIMA VÍCE ANNO MDCCCXXXVII A | SERENISSIMO PRINCIPE CAROLO EGONE DE FVERSTENBERG

*) Viz: Citové poddaných panství Křivoklátského, vyd. v Slaném 1854, Gedenk-blátter zur Feier der Enthůllung des Karl Egon-Monumentes 1860. — Zweiund-achzig Lebensjahre v. Em. Max, Praha 1893, 373.

MDCCCXCVII A SERENISSIMO PRINCIPE | MAXIMILIANO EGONE DE FVERSTENBERG RENOVATVM.

¹

Viz Sedláček VIII., 100.

²

Tak dle farní pamětnice; dle F. Mikovce a dra J. Golla stalo se svě

A

Ar

i;

■jg;

Pití

ssaFÍ.

-i:. i’ yR?" '4BS

-iLl

IR'

V

1,J

I!

i|~

IP

:. ř ■»

*" BE 3K 3T3?    „

¹ I

•w '• ir7|ÍS2

sál

.v.

SpHlli

Obr. 55. Křivoklát. Pomník knížete Karla Egona z Fiirstenberka.

Lišany.

Matriky z r. 1642. Farní pamětnice od r. 1869; J. Schaller I., 138; A. Sedláček, Hist. slovník, 549; F. Levý 67; J. Renner 217.

Prastará VES, již dle J. Jirečka vévoda Friedrich daroval r. 1173 řádu Johanitů. V r. 1252 byl zde dvůr královský.

KOSTEL „NANEBEVZETÍ P. MARIE ' farní od r. 1867 (byl jím již r. 1360), stojí ve vsi u silnice na hřbitově. Kamenná, orientovaná stavba, omítaná, záleží z lodi o 3 polích, k níž přiléhá na východ presbytář o 1 poli a polygonálním závěru, a na západ dvojpatrová věž. Na východ od kněžiště jest polygonální sakristie. Zdi zevní jsou oživeny pilastry, nad nimiž táhne se kládí se silně vyloženou římsou, jež obíhá i kolem věže. Kryt jest taškový na sedlové střeše lodi, na presbytáři a na spodku věže, přecházejícím ze čtyřstěnu v osmistěn; plechový na osmiboké lucerně věže, jakož i na osmibokém sanktusníku s cibulovou bání.

Vchody do kostela vedou dva: od západní a severní strany a do sakristie od východu; jsou vesměs v kamenných, uchatých venýřích, s římsami uprostřed půlkruhovitě vypnutými.

Okna jsou seg' entová, v lodi 3 páry, ve věži pod hlavní římsou jedno, na západě a nad římsou tři, nad nimiž umístěny jsou hodiny. V presbytáři jsou 2 okna (3 zazděná), svrchem půlkruhová.

Uvnitř měří 1 o d 20 m délky, 9-80 m šířky, 10 m výšky; stěny jsou hladké, bez ozdob, strop rovný na vysokém náběhu nad hlavní římsou. (Viz vnitřek obr. 56.)

Vítězný oblouk, půlkruhem zaklenutý, otvírá se z lodi do kněžiště 7-10 m dlouhého a 5-00 m širokého, sklenutého v rovném poli valené s výsečemi, v závěru klenbou klášterní s výsečí nad zazděným oknem v podélné ose kostela. Při západní straně lodi rozkládá se kruchta na dvou pilířích, přepásaných ve třech polích ve dvojnásobných nad sebou obloucích. Podkruchtí jest zaklenuto valené s výsečemi.

Sakristie zaklenuta jest pěknou klášterní klenbou s výsečemi nad půdorysem šestistěnným o průměru 3-80 m.

Výprava v slohu pozdního baroku bílá a zlacená, působí ladně.

Hlavní oltář dřevěný, částečně zlacený, sahá až ke klenbě presbytáře; stojí na původní kamenné tumbě gotické, s krycí deskou uprostřed vyžlábkovanou, zakryté barokně profilovanou mensou. Na této jest postaven svobodně zlacený svatostánek, na něm dvě andílčí hlavičky kol ozářené hostie. Za svatostánkem visí mezi dvěma vřetenovými sloupy s korintskými hlavicemi, nesoucími zalamované kládí se segmentovým štítem, obraz 1-30X2-20 m vel., představující nanebevzetí P. Marie, výborný v komposici (žel, že přemalovaný), jenž maloval Jos. Hueber r. 1763. (Viz obr. 57.) Nad štítem visí nový obraz sv. Trojice (místo bývalého, jenž byl sešlý). Na nástavcích štítu stojí po andílku; po obou stranách sloupů jsou boltcovité ornamenty. Nad brankami podél oltáře stojí zlacené sochy sv. Josefa a sv. Jana Kř.

Bokové oltáře v stejných architekturách mají oba gotické tumby zakryté barokními, dřevěnými. Mezi sloupky spirálovitými, nesoucími kládí s kusými nástavky štítu, zakončenými závity, visí na severním oltáři dole obraz sv. Ludmily, učící sv. Václava, nad ním v čtyr-listu obraz sv. B a r b o r y, na jižním oltáři dole sv. Jan N. modlící

*&* _ .■

J

i

f* :i'.(

;

,

! :

•!

M '!

«R

|f|PP^

• - -• !■

f ■

m    <«* ftr*<í^-í***^

■***».

m

VW

!*fev.....r--^— -’•■

Á

- ;|

*S>

1^

*S%

£3

.

rf--ý-

iuL.~4.tt. «ú>*!

Obr. j 6. Lišany. Farni kostel P. Marie. Vnitřek.

*

■

n

i

í

i|*-v

iJi7

m

m

fr

w

i

,

U

=~v    - -** f>

ffapiL^

i I $4Bt I

'v7

srn:

\

■

pý'

...#

li

E.

K

fe?

P

N

77

1í

"S

■)/«*■ I

: í> -*

:

-

:%si

fiSN

7

M

{t    -*g£^. ,,,,7*--^

£ ® ,f-

'

'

'TL_

,r‘Í3*l

i.\

*

S

i

jAgf]

f'S

.    7

:

., •«»

L* -

Ki „Jfc* j

ť W I

|va\-/ A r 1/f~'H

/'

//

7

/

//"

/

Hl !

>7,i

jé

*

r

«

tyj

'i*

f

jí/

■ y

/

\

i

•fE * '•■ -^'“-„is*'    • .'!J J-sť; ^ ».. o

3

;

%

"

j

*>4 ( <4    sssěsž $zz,z??c.?£%i

l

i

:

II

\M

i A

r> '

Ml

|- \v

,1

f.M

mp

wm

"W

\SL ,

!»’< Uf'- E; ‘

L

*|

Hj

‘iss'

, ? i!

' •.lvi!

v i

yl,

fé

' a: t

»i

•)

30ří

ir

m.

•>

rt

is.J

■yj %i 1

íM

Jk

^É|

«. f mí

>/£ }3    ⁵ .

¹

533-ž

"SbIt

se k P. Marii Boleslavské, i- 03 X170 m velký, dobré práce se značkou A., nad nímž visí obraz sv. Antonína. Oba oltáře mají po stranách boltcovité postranice.

Kazatelna stojí na spirálovitém sloupku; čtyrboký poprsník má na otupených hranách sloupky s korintskými hlavicemi, v předu výplň s obrazem sv. Františka Xav. jako kazatele. Na stříšce v podobě koruny stojí v x/₂ životní velikosti socha archanděla Michaela s mečem v pravici a vahami v levici.

Sanktuář za hlavním oltářem ve zdi, výklenek hrotitý, 0-20 m široký, a 0-40 m vysoký.

Zábradlí u presbytáře 0-73 m vysoké z čtyrbokých, barokně profilovaných kuželek.

Obětní svícen 1-50 m vysoký, kovaný, stojí na 3 nožkách, jež se pojí k stonku závity a nesou tři kruhy na svíčičky; jest z XVIII století.

Soška P. Marie s Ježíškem nad zpovědnicí s dvěma andělí po stranách, 0-55 m vysokými; rázovité barokní dílo z druhé pol. XVIII. stol.

Varhany trojdílné, zdobené řezbami pod zprohybanou hlavní

římsou.

Monstrance měděná, zlacená, 0-48m vys. a 0-24 m šir., stojí na elliptické nožce 0-19x0-15^ v průměru, zdobené tlačenými fest ony s pásky; kol nejsvětějšího na paprscích věneček stříbrný z barokního ornamentu a zlacený z klasů a vína. Po stranách klanící se andělé, na vrchu Hospodin s holubicí. Slušných poměrů práce z 2. pol. XVIII. věku.

Kalich 0-24 m vys., 0-09 m v průměru, číše stříbrná, vězící v pro-sekávaném košíčku s 3 hlavičkami andílků a 3 festony; noha pozdější, empirová.

Pacifikál ze stříbřené mosazi, 0-35 m vys., 0-18 m široký, stojí na elliptické nožce s tlačenými akanty; na ořechu slunečnice; stonek posázen nepravými drahokamy.

Kasule i-oo m dlouhá, 0-70 m široká, má ve středním pruhu na bílém hedvábí vyšité květy, růže a kaštany; pochází z šatu kněžny Leon-tiny z Fůrstenberka z r. 1850.

Kříže náhrobní dva, M2w vys., 0-56 m široké, kamenné, na ramenech vrývaná lupena; na jednom nápis: LÉTA PANIE 1767 DNE

2. AVGVSTI VSNVLA W PANV FRANTISSKA KVLHANKOWA.

Zvony visí na věži tři: Č. 1. 0-95 m vysoký, 1-23m v průměru; ucha zdobena maskami, koruna vroubky; pod korunou dva ornamentální pásy a mezi nimi nápis: IN HONOREM DEI ET TVTELARIS SVAE PA-TRONAE DIVAE VIRGINS MARIAE ANVNNT : ME FVINDI,. CVRAVIT DIE JVNIJ ECCLESIA LISCHAN.

Na jižní straně pláště relief „Zvěstování P. Marii". Pod ním nápis ve 4 řádkách: ET ADMINISTRANTE ECCLESIAM | ADM. RDO ĎNÓ

DANIELE JOSEPHO | CZERNIJ DECANO STRACHECENSI VEC | NON VICARIO FORANEO ETC.

Na severní straně relief ukřižovaného Krista P. Pod ním nápis ve 4 řádkách: DOMINANTĚ TlLMO - AC EXCELLMO D - D - ERNESTO | IOSEPHO: S : R : I : COMITE - A - WALDSTEIN : TITVL : | SAC : CA ESA R : REGIAEQVE : MAJESTA : ACTAVLI : CONSIL : | CAMERAR : REGIOQVE LOCVM TENENTE : IN REGNO BOHEMIAE. Dole nápis: GOS MÍCH NICOLAVS LOW IN PRAGER SCHLOS ANNO 1688. Na východní straně: (Ejasn iofjo ££|í íitjl rijdjfarj | sfarssůj ian imisr, a kostelník | sfarssij onbrjeg ^djmibí oba | je tosij Hisdjan.

Č. 2. o-75 m vys., 0-98 m v průměru,, ucha důlkovaná, pod korunou ornamentální pás, pod ním ve 2 řádkách nápis: LETHA PANIE MDCLI MIESICZE BRZEZNA • TITO ZWONI SAV SLILI KE CZTI A CHWALE • PANV BOHV • A NAROZENIE BLAHOSLAWENE : PANNI MARIE . 1661-KAŠPAR ERTELT • RODICZ HOKOWSKI : I. PFE • RAKOWNICKI - MLÁDENEC PISARZ • KANCELARZE KRVSSOWSKI. Pod nápisem pás z fe-stonů a akantů dolů čně jí cích. Na jižní straně pláště relief Kristus P. na kříži, pod ním P. Maria a sv. Jan Mil. Po stranách nápis v 4 řádkách: TEMPORE- GEORGI - ALOISII • | BENATSKI • DECANI • RAKON | ICEN-SIS • ET EIVSDEM • DIST | RICTVS • VICARII FORANEI. Po pravé straně: Za cziasu pana iana r | aphaele Gallidesa z R | ozndorphv • G • M • C • pans | twi Krziwoklatskeho | a Krvssowskeho sprawcze.

Č. 3. 0-65 m vys., 077 m v průměru, má ucha hladká, korunu vroubkovanou, pod ní ornamentální pásek a pod tímto jiný pás ornamentální z akantů dolů obrácených a vavřínových listů. Na jižní straně na plášti nápis: ZA SSTIASNEHO PANOWANI G- WYSOCE HRABIECI M. P.~ P.“ IANA IOSEPHA Z • WALDSTEGNA (TITVL:) ZA CZASV G. M. P. FA-RARZE MVTIOWSKEHO DVCHOSLAWA ANTONÍNA HOIE, ZA SPAVY PANA HEGTMANA KRZIWOKLATSKEHO JANA GIRZYHO LOTA. LYTEG W AVSIKV DNE 8. AVGVSTI L. PANE 1709 od IANA BALTAZARA KRO-MELINZA.

KŘÍŽ u cesty, kamenný, z hrubého pískovce, i-oow vys., 0-65 m šir. a 0-26 m silný. V čele vryt as 5 cm hluboko kříž.

Louštín.

TVRZ zde stávala nad Krušovicemi na hranici mezi okresem Rakovnickým a Slánským na ostrohu táhlého hřbetu, jenž zde končí. Hřbet byl překopán na východ od tvrze příkopem, nyní n» širokým a 6 m hlubokým, před nímž jest patrný val; směr příkopu jest od jihu k severu. Tvrziště jest 120 m široké a‘150 w dlouhé. Na tvrzi, po níž nezbylo zdí, seděli v XVI. věku Zahrádkové z Louštíně, měšťané rakovničtí.

Lubná.

J. Schaller I., 138; F. Levý 69; J. Renner 221.

B.

Znamenitá stanice diluviálního člověka odkryta byla v cihelně p. Kejly f proí. Kuštou. Nálezy odtud v museu rakovnickém a zemském. Několik set kroků od této cihelny směrem k Rakovníku uhozeno nověji na obdobné naleziště. Zde rozprostírá se na mírném úbočí také veliké sídliště z doby neolitické s keramikou volutovou a vypíchanou a množstvím pazourkových nástrojů (nálezy v rakovnickém museu). V obci naproti nádraží (statek p. Svítka) sídliště zdoby knížecí.

OBEC Lubno vysazena Vilémem Zajícem z Valdeka; král Jan nadal ji r. 1315 právem Pražským.

III

Fi

Ys>

6o

m./'

!«

Obr. 58. Lubná. Pohled na kostel sv. Jiři.

KOSTEL SV. JIŘÍ, filiální k V. Újezdu (byl již r. 1357 farním).

Nynější kostel byl postaven v r. 1765.

Orientovaná, skrovná, omítaná stavba stojí v bývalém hřbitově na mírném návrší ve vsi, záleží z lodi o 1 poli, presbytáře o 1 poli a půlkruhovém závěru, k níž přiléhá na sever sakristie. V předu na západě stojí jednopatrová věž, sevřená čtvrtkruhovými přístavky, v nichž jsou schodiště. Kryt na kostele taškový, na nízkém osmibokém jehlanci věže plechový. (Viz pohled obr. 58.)

Vchody jsou tři v rovném kamenném ostění; vchod do lodi vede pod věží, do sakristie na východ, straně a do schodiště od jihu.

Okna segmentová po páru v lodi a v kněžišti a i ve věži na kruchtě.

Uvnitř jest loď (5*5° m šir. a 12 m dl.) zaklenuta valeně s výsečemi, rovněž tak i kněžiště (4 m šir. a 5 m dl.) v rovném poli; v závěru jest polobáň.

Výprava prostičká, v pestrém pozdním baroku. Na hlavním oltáři jest obraz sv. Jiří z části zakryt velkým krucifixem s dobře řezaným Kristem. Na bokovém oltáři stojí dobrá soška M a-donny s Ježíškem ve ²/₃ životní velikosti z konce XVI. věku.

Kazatelna pozdně barokní zdobena mřížovaným, zlaceným ornamentem.

Kruchta dřevěná, rozkládá se v západní straně lodi.

Zvony jsou ve věži tři: Č. 1. 0-56m vys., 0-82 m v průměru. Na uchách bezvousé masky, pod korunou pás z růží, při obrubě ze zvonečků. Na plášti relief sv. Jiří a nápis v 10 řádkách: „ZVON TENTO, KTERÝŽ PŮVODNĚ NÁKLADEM OSADNÍKŮ LUBENSKÝCH R. 1583 UDĚLAL JAN Z CYNPERKU, ZVONAŘ V NOVÉM MĚSTĚ PRAŽSKÉM — VŠAK PO 273 LETECH NÁSLEDKEM ZVONĚNÍ PROTI MRAČNŮM SE ROZBIL, ZASE LÉTA P. 1857 NÁKLADEM ZÁDUŠÍ SV. JIŘÍ V LUBNÉ

—    ZA POVOLENÍ PODACÍHO PÁNA TÉHOŽ KOSTELA JEHO JASNOSTI PANA MAXMILIÁNA EGONA KNÍŽETE Z FŮRSTENBERKA, PÁNA NA KŘIVOKLÁTĚ, KRUŠOVICÍCH ATD. A SPOLU PŘISPĚNÍM OBČANŮ LUBENSKÝCH, TEHDÁ K FAŘE VELKOŮJEZDSKÉ NÁLEŽEJÍCÍCH — ZA DŮSTOJNÉHO FARÁŘE PANA LUDVÍKA ULLMANA

—    OD C. K. DVORNÍHO ZVONAŘE P. K. BELLMANNA V PRAZE BYL PŘELIT KE CTI A CHVÁLE SV. JIŘÍ, MUČENÍKA PÁNĚ A PATRONA ČESKÉHO.” Na východní straně pláště: „SRDCE MÉ A TĚLO MÉ PLESAJÍ K BOHU ŽIVÉMU. ŽALM 38-VII."

C. 2. 0-28 m vys. a 0-42 m v průměru, má ucha hladká, pod korunou pás z festonů, při dolejší obrubě pásek z barokního ornamentu. Nápis na plášti: Ulil Jos. Diepold zvonař v Praze r. 1887.”

Č. 3. 0-28 m vys. a 0-32 m v průměru, má ucha hladká, pod korunou a na obrubě ornamentální pásek. Na plášti nápis: „Zvonek tento, jenž r. 1756 z kostelní majetnosti lubenské byl zjednán a ku cti sv. Vavřince mučeníka Páně posvěcen, avšak právě po stu letech byl roztlučen, na novo slil Pan Karel B e 11 m a n n, zvonař v Praze 1. 1857.“ Na východní straně relief sv. Vavřince a nad ním nápis: „Hlasem svým volám k Hospodinu. Žlm 141-11.

Tento zvonek byl druhdy v sanktusníku, jenž pro chatrnost svou byl r. 1865 snesen.

Lužná.

J. Schaller I., 138; A. Sedláček, Slovník histor. 578; F. Levý 69;

J, R e n n e r 223.

KOSTEL SV. BARBORY farní (byl jím již r. 1352). Fara zašla v husitských dobách; v r. 1661 byla Lužná přifařena k Nov. Strašecí, pak k Mutějovicům. Od pol. XVIII. věku byla zřízena zde lokalie, od r. 1869 fara. Kostel nynější postaven od r. 1750. (Viz půdorys obr. 59.)

FY

Orientovaná, omítaná stavba stojí na návsi uprostřed bývalého hřbitova; záleží z lodi o dvou polích, k níž přiléhá na východ obdélná presbytář o 1 poli a za ní nízká sakristie. Západní průčelí tvoří hranolová, jednopatrová věž, sevřená dvěma točitými schodišti, na kruchtu a na věž. Kryt na valbách lodi, presbytáře a sakristie taškový, na osmihranné cibulové báni věže a na stanové, osmistěnné vížce sanktusníkové plechový. Na obou věžích jsou pěkné kované kříže s kytkami. (Viz obr. 60.)

"•-N

Vchodů jest patero, vesměs v kamenných venýřích: hlavní pod věží, boční s obou stran do lodi, do schodiště na jižní straně a do sakristie na východní straně.

Okna jsou segmentová, dva páry v lodi, po páru v kněžišti a ve věži; ve východním průčelí sakristie jest nad vchodem zamřížované okénko.

l/C.

Vnitřek lodi měří 18-45 m délky, ii-io m šířky a ii-io m výšky, rozdělen jest uprostřed párem pilířů, 2-10 m širokých a 1-04 m hlubokých, skosených na hranách ve dvě pole, sklenutá českými klenbami. L o d se zúžuje na západní i východní straně sešikmenými plochami, v nichž dole jest po výklenku. Nad pilíři opírají se klenby o hlavice toskánské.

Obr. 56. Lužná. Půdorys farního kostela sv. Barbory.

Vítězný oblouk 5-20 m široký, půlkruhem sklenutý, otvírá se do

presbytáře 5-20 m dlouhé, 7-55 m široké a 8-85 m vysoké, zaklenuté nad obdélníkem s tupenými kouty českou klenbou.

Sakristie, 3-80 m dlouhá a 4-70 m šir. zaklenuta jest valené

s výsečemi.

Kruchta jest ve věži a vystupuje do lodi prohýbaným poprsníkem.

Výprava pozdně barokní, bílá a zlacená, záleží z hlavního oltáře, na němž visí v širokém řezaném rámu nový obraz sv. Barbory od Em. Dítete; pod ním v předu otáčivý tabernakl, vroubený dvěma spirálovitými sloupky. Po stranách oltáře stojí v životní velikosti řezané sochy sv. Antonína a sv. Josefa.

Zábradlí u presbytáře ze čtyrbokých profilovaných kuželek.

Na postranním oltáři stával krucifix s P. Marií a sv. Janem v ¹/₃ životní velikosti; nyní jest na faře.

/-t

...

Obr. 60. Lužná. Pohled na kostel sv. Barbory.

Kazatelna má na barokně zprohybaném poprsníku relief Krista i2letého v chrámě Jerusalemském a na stříšce sochu Krista se zeměkoulí. Pěkné dílo z 2. polovice XVIII. věku.

Obětní svícen 1-50 m vys., kovaný, stojí na trojboké noze; má tři kruhy na svíčičky a na stonku čtyry ornamentální křídla.

Zvony visí ve věži tři: Čís. 1. 0-56m vys. a 0-74m v průměru, má ucha hladká, pod korunou pás z festonů; na plášti nápis: „Zhotoven v dílně synů Juliusa Herolda léta Páně 1874 v Chomutově.” Na východní straně: „Zvon ten s ostatními zvony přičiněním P. faráře Karla Rudišera ze záduší luženského ke cti božského Spasitele zakoupen jest.” Na jižní straně relief Ukřižovaného Krista P., na severní straně Matky B. sedmibolestné. Při dolním okraji pás listů.

Čís. 2. 0-44 m vys., 0-59 m v průměru, jest stejně zdoben jak předešlý. Na plášti na jižní straně nápis: „Orodujte za nás sv. Barboro a sv. Ludmilo Abychom hodni učiněni byli zaslíbení Kristových.” Na vých. straně: „Zhotoven v dílně synů Juliusa Herolda léta Páně 1874 v Chomutově.” Na severní straně relief sv. Ludmily, na jižní sv. Barbory.

Čís. 3. 0-35 m vys., 0-48m v průměru, stejně jako ostatní dva zdoben. Na plášti na severní straně nápis: Víru sv. jste nám z východu přinesli — proste za nás, abychom dle ní živi jsouce nebe dosáhli.“ Na jižní straně; „Zhotoven v dílně synů Juliusa Herolda léta Páně 1874 v Chomutově."

Na západní straně relief sv. Cyrilla a sv. Methoděje, na východní straně relief sv. Karla Borom.

Městečko.

Matriky od r. 1787; Farní

amětnice zr. 1821; J. Schallerl., 130; R e n n e r 142.

KOSTEL SV. JAKUBA V. farní, (byl jím již r. 1354). Fara zanikla ve válce třícítileté; r. 1786 zřízena zde opět lokalie, jež od r. 1853 povýšena byla opět na faru. R. 1858 byl kostel opraven nákladem 2513 zl., pak v r. 1902.

Omítaná stavba prostičká, k západu obrácená, stojí ve vsi na bývalém hřbitově; záleží z dvojosé lodi, obdélného kněžiště o 1 ose, k němuž přiléhá na sever malá sakristie. K východnímu průčelí pojí se dvoj-patrová věž mezi dvěma přístavky, v nichž v jednom je schodiště na kruchtu, v druhém Boží hrob. Vše kryto taškami, jen nízká osmiboká báň věže jest pobita kůrkami a sanktusník plechem. Všecka nároží jsou sesílena lesenami z líce jen 4 cm vystupujícími.

Vchody jsou tři; do lodi vede — krom vchodu uprostřed jižní hlavní zdi — hlavní vchod pod věží, k němuž stoupá se po 12 schodech, na jichž zábradlích jsou dvě kamenné koule a dva jehlance. Do sakristie vede vchod od západní strany. Všecky vchody jsou v kamenných ostěních; dvéře mají pěkná barokní kování.

Okna, 2 páry v lodi, po páru v kněžišti i ve věži jsou vesměs svrchem segmentová.

Uvnitř měří 1 o d 13-00 m délky, 8-45 m šířky, jest sklenuta ve výšce 7-00 m valenou klenbou s výsečemi nad výklenky u oken, o-68 m hlubokými a 4-15 m širokými.

Vítězný oblouk, 0-90 m silný a 4-50 m široký, půlkruhovitě zaklenutý, dělí lod od presbytáře, 4-00 m dlouhé a 6-90 m široké, zaklenuté valeně s výsečemi. Sakristie zaklenuta jest zrcadlovou klenbou. Při východní straně rozkládá se kruchta na dvou sloupech 0-50 m silných, zděných a omítaných.

Výprava jest barokní. Hlavní oltář — na svou výšku poměrně úzký — má na predelle po každé straně po sloupku vřetenovém a vroubkovaném, mezi nimiž visí obraz obětování P. Ježíše, nad ním obraz sv. Jakuba Vět., a nad římsou malá kopie Madonny klatovské v boltcovitém prořezávaném rámci. Obrazy jsou z počátku XIX. věku. Kolem oltáře stojí sochy sv. Václava a sv. Ludmily. Na oltáři jest nápis: „Letta Panie 1696 Wyzdwižen Oltarz tento Nákladem zadusy Miesteczkeho

za czasu Dwogcztihodneho Pana Pawla Ružka fararze Zbeczenskeho, Pana Fridricha Ferd. Vettra, Hegtmana Krziwoklatskeho a Pana Frantisska Krossle, Důchodního, vsse k Czti i chwale Boží tez S. Iakuba. Gyndrzich Kohaut, kostelník starssi.“

Bokové oltáře jsou dva: na severním visí obraz sv. Jana Nep., klečícího; v pozadí zobrazena Praha. Nad ním visí v boltcovitém prořezávaném rámci obraz sv. Anny učící P. Marii. Na jižním oltáři, jenž jest stejného tvaru jako předešlý, visí obraz P. Marie, nad nímž je kulatý obrázek sv. Ludmily.

Křtitelnice cínová, vysoká i s křížkem 075 m; kotlík 0-40 vys. a 0-32 m šir. Stojí na 3 kouličkách; na kotlíku drží dvě lví hlavy kruhy; víko ukončuje krucifix. Pochází ze XVII. věku.

Epitaf, 070 x 0-52 m vel., visí na sever od vchodu pod věží, v bílém, částečně zlaceném rámci, nad ním znak Gerštorfů (příčně půlený, vrchní pole červené, dolní polovice svisle půlená, levé pole černé, pravé bílé). V rámci obraz na dřevě představuje Kalvárii; v popředí klečící dárkyni v tmavém šatě a dcerku její v bílém. Pod rámcem nápis:

TOTO EPITAPHIVM GEST VROZENÉHO A STATETZNEHO RITIRZE WOLDRZICHA GERSSTORFA Z GERSSTORFV A Z MALSSWICZA NA MACKOWI RZIMSKEHO CISARZE HEITMAN PANSTWI HRADKV KRZIWOKLATV CERCE PANNI ANNĚ KATERZINE Z GERSSTORFV MÁGE WIEKV SWEHO 24 NEDIEL KDIZ GEST PROSTRZEDNIM SWATKEM SWATEHO WIETA SESSLA NA PAMATKV SEM DO TOHO CHRAMV, KDEŽ POCHOVANÁ GEST, POSTAWEN, KTEREZTO PAN BVH LECHKE ODPOCZINVTI A WESELEHO A SLAWNEHO Z MRTWICH WZKRZISSENI S NÁMI S WSSEMI

DATI RACZI.

ACTVM 28. DNE IVNII LETHA PANIE 1606.

Monstrance mosazná, zlacená, 0-49 m vys., o - 25 m šir., paprsková, má kol Nejsvětějšího věneček z klasů; z 1. polovice XIX. stol.

Zvony visí na věži dva: Čís. 1. 0-56 m vys., o-68 m v průměru. Ucha vroubkovaná, pod korunou nápis (viz otisk na obr. 61.), dle něhož ulil zvon ten mistr Bartoloměj z Prahy r. 1515. Na plášti relief sv. Jakuba.

arnioifloraimiin^tsrfrfSřuímaoirtřiiDarwoioinřUEniiřirřfitsrai

ncmaiisiUHWPsiiraofnr-gs

Obr. 61. Místečko. Farní kostel sv. Jakuba. Otisk nápisu na zvonu č. r.

DGigta3ibozvt)Osi}tigvviiDii]gtvrgtriiožiioi>roaořgiUriioii]gfútnH]OiiitrntogiziPDn»

Obr. 62. Městečko. Farni kostel sv. Jakuba. Otisk nápisu na zvonu č. 2.

Čís. 2. 0-48 m vys., o-68 m v průměru, ucha provazcovitá, pod korunou nápis (viz otisk na obr. 62.), dle kterého slil zvon tento Jan konvář r. 1497. Na plášti relief sv. Vojtěcha.

V sanktusníku nepřístupný zvonek.

Náhrobníky zazděny jsou na bývalém hřbitově: 1. Deska z červeného mramoru i-i4w dlouhá, 0-83 m šir., uprostřed vytesán vysoký relief postav dvou dítek, hocha a dívky, mezi nimi znak, na němž trubka. Kolem opis kursivou: JtBÍÍja 1608 bnt 5. ntitftqB Máge mtjg 10 ~a 11 | íjobtnao ttocp íhknumb a Teílja 1610 brtt 15 miejtce magt | mtjg 10 a 11

fjubinau noqni imtrjdg..... bitíij uro^nsljo a sfafeqnefjo r^fterjE ^atta

T^vojka.... (z Prošovic).

2.    Deska mramorová 1-02 m dlouhá a o-66 m šir., půlená; ve vrchní polovici znak Gerštorfů, v dolní nápis vystouplou kursivkou: Ečílja partie 1606 ... ^ana ©trJjTforfa .... Ostatek sešlapán.

3.    Na severní straně kostela zazděna jest pískovcová deska 1-05 « dlouhá a o-86m široká, s vrývaným nápisem: „Kwiet mladofti vfwadli, w prachv zemie odpoczriwa; kterirs diz wichazel podtata fmrtie w mieficzi magi gedna 21 : 1671, drvha 6 : 1672 totiets dwe dceři ílowvtneho pana Jana Raymona panftwi tohoto lantjakra. Kdo czteff jdi a rozpomeň se, zie fmrt ani mladofti nelituge ale, gak mladím tak starim uczini konecz.“ ;

M ilostřn.

J. Schaller I., 136; A. Sedláček, Hrady VIII., 46; J. Renner 226.

OSADA byla darována r. 1350 Karlem IV. klášteru v Emausích v Praze; v r. 1420 dostala se v držení pánů z Kolovrat, na počátku XVI. věku ke Krušovicům a tím mezi statky komory královské.

KOSTEL SV. MICHAELA archand. filiální (k Mutějovicům), býval již r. 1382 farním. Nynější kostel pochází z počátku XIX. století, r. 1840 byl opraven, při čemž zbořena stará dřevěná zvonice, stávavší o samotě na jih od kostela a přistavěna k západnímu průčelí kostela nynější věž. V r. 1841 zbořena sakristie na severní straně presbytáře a postavena nová za hlavní oltář.

Orientovaná omítaná, neúhledná budova z lodi o 1 poli, presbytáře o 1 poli a závěru z 3 stran osmiúhelníku, jednopatrové věže čtyřstěnné s otupenými rohy. Kryt plechový na ploché valbě lodi, presbytáře a věži, jejíž střecha přechází v osmiboký jehlanec, rovněž i na sanktusníku osmibokém s lucernou, ukončenou jehlancem.

Vchody dva: pod věží a do sakristie, oba obdélné.

Okna v lodi a v kněžišti po páru, segmentová, v sakristii

2 obdélná.

Vnitřek. Lod měří 6-io m šíře, g-o m délky a 6-15 m výšky, ozdob prostá, kryta rákosovaným, rovným stropem, kterýž jest též v presbytáři 4-10 m šir. a 6-40 m dlouhé i v sakristii. Kobka pod věží sklenuta českou klenbou.

Kruchta při západním průčelí lodi na 2 sloupech a 2 polosloupech zděných, štukovaných, s toskánskými hlavicemi, bez patek.

Výprava pochází většinou z kostela v Lužné, je z konce XVII. st.

Hlavní oltář v barokní sloupkové architektuře s vroubkovanými sloupky s korintskými hlavicemi, s kládím o kusých nástavcích segmentového štítu.

Mezi sloupky ve výklenku stojí slušně řezaná socha archanděla Michaela, stojícího na dáblu a držícího plamenný meč. Na predelle nápis: letfa $anie MDCLXXXXVII BIfařj fenfo fc roteíjjy QT?ft a Alarme $aitny Barbory Platiny B5brjrbíntrjr Bojí royraolenr (Efpti Bryjía }0ana a obrojlapm Brobotomqr mprfj Mmxragiqytíj 10lajíním nahlabrm Jabujjr íofjoío Bbjrnfkr^o rayjbrotfm

Kazatelna dřevěná, je z téhož kostela a z téže doby jako oltář. Na podprsníku namalovány jsou v polích zdobených vroubkovanými lištami svrchem půlkruhových obrazy 4 evangelistů a sv. B a r b o r y.

Kalich pozlacený, 25 cm vysoký, 9 cm v průměru číšky, jež v dolní své části kryta ornamentem, z něhož vynikají ve 3 polích hlavičky andělů. Empirová práce z počátku XIX. stol.

Zvony jsou ve věži 2, v sanktusníku 1; tento nepřístupný.

Čís. 1. Měří 63 cm v průměru, 54 cm výšky. Ucha s maskami, pod korunou mezi 2 ornamentovanými pásky nápis: GOSS MÍCH JOHANNES GAVW IN CADANN. Na plášti relief sv. Michaela, na druhé straně krucifix a nápis: LÉTA PANIE • 1 • 7 • 0 • 4 • ZA HEGTMANSTWI PANA FRI-DRYCHA FERDJNANDA JOSEPHA VETERA • TENTO ZWON SLYT K CHRAMV PANIE SWATEHO MICHALA ARCHANGELA WE WSY MILOSTINIE.

Čís. 2. Měří 60 cm v průměru, 47 cm výšky, ucha s maskami, pod korunou nápis: + A FVLGVRE + ET TEMPESTATE + LIBERA NOS + DOMINE+ IESV +CHRISTI+. Pod tím: GOSS MÍCH JOHANNES GAVW IN CADAN: ANNO 1704.

Na plášti reliefy sv. Michaela a P. Marie s děťátkem, stojící na půl

měsíci.

Modřejovice.

J. Schaller I., 142; A. Sedláček, Hrady a zámky, VIII., 110; J. Renner 229.

TVRZ zde stávala na místě nynějšího dvora, na níž seděl r. 1318 Půta z Modřejovic. Roku 1570 postavil Jan Ujezdecký z Čftrv. tJjezdce místo časem zaniklé staré tvrze novou, jež trvala ještě v XVIII. století a byla spojena se zbožím slabecským.

Mutějovice.

Farní pamětnice zr. 1766; J. Schaller I., 137; J. Renner 231;

Fr. Levý 68.

B.

Sídliště neolitické s množstvím střepů volutových a vypíchaných, s pazourkovými a kvarcitovými nástroji, s kladivem duryňským. Pohřebiště zdoby knovízské (odtud pěkná etažovitá nádoba) ,,ve struhách". Nalezeny byly též střepy z doby knížecí. Nálezy v museu rakovnickém a zemském. (Památky arch. XXIII., str. 551.)

MUTĚJOVICE vesnice, patřila od nepaměti ke Křivoklátu; r. 1337 zastavil ji Jan Lucemburský Jindřichu z Kaufungu v 650 kopách, Ferdinand I. r. 1554 Janu ze Šlovic, r. 1589 císař Rudolf Jeronýmu

z Hrobčic, ale r. 1590 vyplacena z usnesení sněmu. Roku 1685 prodána s Křivoklátem hraběti Arn. Jos. z Valdštýna.

KOSTEL SV. VÁCLAVA farní

í--

9--

§-

(byl jím již r. 1356). Za husitských bouří přestal býti katolickým, jímž stal se opět r. 1707, kdy znovu zde zřízena fara. V ten čas vystavěn i nynější kostel, který v roce 1766 byl opraven, a v r. 1806 vyhořel. Roku 1841 nahrazena barokní báň věže nynější střechou. R. 1894 znovu opraven a zřízeny nové varhany za 1300 zl. Orientovaná omítaná stavba o trojosé lodi, ve kterou při západní straně vestavěna jest jednopatrová věž; na východ přiléhá čtvercová presbytář, za níž nachází se malá sakristie. Průčelí oživena jsou pilastrovými pásy při nárožích. Hlavní římsa tvoří nad západním průčelím rovný štít v šířce věže. Kryt na valbách kostela taškový, na osmibokých jehlancích věže a sanktusníku plechový. (Viz obr. 63.)

Obr. 63. Mutějovice. Půdorys farního kostela [sv. Václava.

Vchody jsou 3. Hlavní je pod věží v rovném nadpraží; vchody boční a do sakristie vedou od jihu.

Okna jsou svrchem vesměs segmentová, v lodi tři páry, v presbytáři jeden pár. Vnitřek, zcela ozdob prostý, jest kryt rovným stropem rákosovaným. Lod 20 m dlouhá, iow široká a 9 m vysoká, oddělena půlkruhovým vítězným obloukem od presbytáře, 7-40 m dlouhé 7-00 m široké a 8-85 m vysoké.

Výprava jest nová, v renaissančním slohu, pořízena v r. 1890 od J. Krejčíka.

Na hlavním oltáři jsou malby sv. Václavav životní velikosti mezi sv. Cyrillem a Methodem, jež jsou v y₂ velikosti. Na bokových oltářích jsou sv. Jan N e p. a P. Maria od F. Sequence.

Sochy sv. Vojtěcha a sv. Mikuláše, 90 cm vysoké, stojí ve výklencích za hlavním oltářem; pocházejí z druhé polovice XVIII. stol. a jsou rázovitě řezány.

*=3

šs

•i

i.nwii

Obr. 64. Mutějovice. Fami kostel sv. Václava. Křtitelnice.

Obrazy dva představující triumf sv. Václava proti knížeti Zlickému a zavraždění sv. Václava á i-io m šir. a 2-50 m vysoké, svrchem půlkruhové, maloval Jan Kroupa r. 1846.

obrácený vejcovec, Pěkná tato renais-

a dala ji udělati choť Mikuláše Po-

Křtitelnice o’8y m vysoká, v průměru kotlíku o⁻38m, cínová, stojí na 3 nožkách drápky ukončených, nahoře v akantové listy rozložených. Na profilovaném víku uprostřed r nahoře křížek. Značka v štítku na víku: sanční práce pražská pochází z r. 1617 na svůj náklad Kateřina Bartoňovic, \ dušky.

Svícen obětní, 1-65 m vysoký, 0-56 m široký, kovaný, stojí na 4 nožkách, ukončen 3 kruhy. Jest z XVIII. století.

7o

Monstrance, o^owvys. 0-23 m šir. pozlacená, stojí na elliptické nožce 14X17 cm vel., rákosovými listy zdobené; ořech vroubkovaný; na paprscích dvojí věneček z klasů a vína. Empirová z poč. XIX. století.

Relikviář sv. Václava, 0¹23 m vys. 0’i^m vys. pozlacený, na elliptické nožce 10x13 cm vel., pokryté tepaným ornamentem; na ořechu závity, kol ostatků věneček z plamenů a paprsky. Pozdně barokní z konce XVIII. stol.

Zvony byly do požáru r. 1806 na věži tři.¹) Nyní jsou dva: Čís. 1. 'Měří i-02 m v průměru, 0-85 m výšky. Ucha hladká, pod korunou pás s perlovcem. Na plášti relief sv. Jiří, draka potírající. Pod ním nápis:

SVB PATRONATV SERENISSIMI PRINCIPIS MAXMILIÁN EGONIS DE FVRSTENBERG VIVOS VOCO MORTVOS PLANGO FVLGVRA FRANGO

Na druhé straně pláště relief sv. Václava, pod ním nápis: TENTO ZVON KOSTELA MUTĚJOVICKÉHO SV. VÁCLAVA SPŮSOBEN JEST BYL NÁKLADEM ZÁDUŠÍ ROKU MDCCCXXV PŘELIT 1896 ZA JG-NATA ŠVANCARY, FARÁŘE MUTĚJOVICKÉHO OD ARNOŠTA DIE-POLDA ZVONAŘE V PRAZE.²)

Při dolejší obrubě vlnovka s listy a plody.

Čís. 2. Měří 073 m v průměru, 0-52 m výšky; má ucha s maskami, pod korunou ornament z propleteného pásku. Na plášti relief. sv. Prokopa, pod ním nápis: TENTO ZWON KOSTELA MVTIOWSKEHO SWATEHO PROKOPA SPVSOBEN GEST BYL NÁKLADEM ZADVSSIM ROKV 1825 ZA WELEBNEHO PANA ANTONÍNA MICHALKA TOHO CZASV FARAŘE.

Při dolejším okraji ornament z růží a listů.

KOSTELÍK SV. PROKOPA stojí na západním konci obce a zbudován byl nákladem osadníků r. 1740—1744 na pamět zániku moru.

V letech padesátých předešlého věku byl opraven v nynější podobě v slohu románském dle návrhu stav. řiditele J. Jirusche z Křivoklátu.

Orientovaná, omítaná, sešlá stavba z čtvercové lodi a obdélného kněžiště na východní straně a jednopatrové věže na straně západní. Zdi,

lesenami dělené, mají pod římsou obloučkový vlys. Kryt taškový, osmibokém jehlanci věže plechový.

na

Vchod od západu vrouben polosloupy a ukončen t\ mpanonem.

Oken jsou v lodi dva páry sdružených, svrchem půlkruhových.

Uvnitř měří lod 9-90 m délky, 7-4 m šířky, sklenuta jest křížem, v presbytáři a nad kruchtou klenbou valenou.

Hlavní oltář v dřevěné architektuře románského slohu s obrazem s v. P r o k o p a od J. Kroupy.

•*

§g||

jí

1-

mm

Obr. 65. Nesuchyně. Fil. koste] sv. Markety.

SOCHY:

Socha P. Marie stojí na východním konci vsi; na podstavci s dvěma závity po stranách jest v předu nápis: LÉTA PANIE 1760 j TVTO STATVI NÁKLADEM SWYM DAL POSTAWITI GAN KRAVPA S KATERZINAV MANZELKAV SWAV KE CZTI A CHWALE BOŽÍ.

Socha v ³/₄ životní velikosti, z pískovce, v pohnutém postoji s ro-zepjatýma rukama, jest dílo venkovského umělce.

Socha sv. Jana Nep. stojí na cestě k Nesuchyni; jest v životní velikosti, z pískovce ; na pískovci nápis: NÁKLADEM OSADNI-KVV ROKV 1803. Světec drží levicí křížek, pravici má na ústech. Dobře tesaná práce.

MUSEUM školní, založeno r. 1909, chová některé předhistorické nálezy z okolí a ze Žbánu, obrázkovou latinskou bibli z r. 1569, gruntovní knihu n.utějovickou z r. 1698 a jiné místní památky.

Nesuchyně.

J. S c h a 11 e r I., 137; F r. Levý 260.; J. Renner 238.

Nalezen zde meč železný s bronzovým jílcem z doby hallstatts ké, který se chová v zemském museu. J. P í č, Archaeologický výzkum střed. Čech LIII.

KOSTEL SV. MARKETY

(C

Wk

rt i

li

filiální (k Mutějovicům), býval již r. 1355 farním, jímž zůstal až do r. 1684.

:0í

'Unii

\\

k-'!i

Orientovaná stavba, omítaná, z gotické presbytáře o 1 poli a závěru ze 3 stran osmistěnu, jehož nároží podpírají čtyry opěrné pilíře paprskovitě rozložené, bez trnože, o 1 ústupku, ukončené šikou s okapní římsou vpředu. K presbytáři přistavěna v XVIII. století 1 o d o 2 osách, z jejíhož západního průčelí vystupuje jednopatrová věž krytá stanovou střechou taškovou, kterýž kryt jest i na valbách lodi a kněžiště. (Viz obr. 65.)

Vchody jsou 3. Hlavní vede pod věží v rovném, kamenném ostění; boční jsou po obou stranách lodi.

Obr. 66. Nesuchyně. Koste] sv. Markety: Okno v presbytáři.

Okna jsou v lodi 2 páry segmentová; v presbytáři jsou 2 hrotitá okna (a 1 zazděno), v kamenných ostěních, silně rozevřených a na zevní straně profilovaných výžlabkem mezi E dvěma pásky. Stopy kružby u zazděného okna ukazují, že mívala okna ta prut uprostřed s třemi plameny v kruhu, a že celá presbytář byla postavena v druhé polovici XV. století. (Viz obr. 66.)

Uvnitř měří presbytář 6-oo m šířky a 6-50 m délky, jest zaklenuta v 1 poli křížem a v závěru paprskovitě do kamenných žeber, jichž hrany jsou s obou stran výžlabkem okoseny. Žebra opírají se o jednoduché, jehlancovité konsolky a sbíhají se v terčových svornících, růžicemi vyplněných.

Sedille na jižní straně presbytáře i-86 m vysoké, 6 cm nad dlažbou záleží ze dvou výklenků 60 cm širokých, dělených pilířkem 23 cm

silným, jichž hrany jsou otupeny válečkem mezi 2 výžlabky a stáčí se ve dva trojlisty. (Viz obr. 67.)

Lod měří 13-00 m délky a 8-50 m šířky, otvírá se do presbytáře půlkruhovým obloukem; kryta jest rovným, rákosovaným stropem. Výprava v ranném baroku, z druhé polovice XVII. století.

T¹'

//

-s

'i

Ml¹

'•

/'

li

ji

m. c

Obr. 67. Nesuchyně. Fil. kostel sv. Markety. Sedille.

Hlavní oltář má kolem slabého obrazu sv. M arkety dva vroubkované sloupky s volutovými hlavicemi, nesoucí rovné kládí, na němž sedí nad sloupky andílci. Zevně od sloupků jsou dva úzké obrazy sv. P#e tra a sv. Pavla, pod nimi 2 andělé a vedle nich boltcový ornament.

Bokové oltáře, dva, jsou v stejných architekturách sloupkových s kládím segmentovým s obrazy na severním P. Marie, nad mž srdce Ježíšova, na jižním sv. Josefa, nad ním sv. Antonína.

■

MIS

lilii

ív

•M-l

iifc

sj8ř~=

mh

'.v*'";.

Wm\

ffp

ř-.Ba-

i*

IMtf

..

jg||j

ÉH

tm

tm

'1::

píjá

■ j. -.

*<h.;

...

Obr. 68. Nesuchyně. Fil. kostel sv. Markety. Kazatelna.

Kazatelna pokryta řezbami pozlacenými, s výplněmi, orámovanými vroubkovanými lištami; na poprsníku 4 obrazy evangelistů. Na stříšce ve tvaru koruny stojí na prořezávaných konsolách soška Krista P. (Viz obr. 68).

Varhany na kruchtě nové, z r. 1878.

Zvony jsou na věži 2. Čís. 1. Měří 0-83 m v průměru, o 60 m výšky, ucha s maskami, pod korunou nápis, vroubený pásky z akantových listů: LÉTA • PANIE • 1651 • KE • CTI • A • CHWALE • PANNV - BOHV . WSSE-MOHAVCIMV • A S. PANNI • MARCITE • SEM • SLITEI • RYCHTARZ HAWEL • DICASTVS • MARTINVS • WOCATIWVS CASBARVS OKDEL (?) GOS MÍCH.

Na plášti relief Matky Boží; na druhé straně relief ukřižovaného Krista P., pod ním nápis: ZA CZIASV PANA IANA RAPHAELE GAL-LIDESA Z ROSENDORPHV G. M. C. PANSTWI KRZIWOKLATSKEHO A KRVSSOWSKEHO • SPRAWCZE.

S. IOHANN 18 — 50.

Čís. 2. Má vprůměru o⁻38 m, výšky o⁻28 m, ucha vroubkovaná, pod korunou a při dolní obrubě pásek ornamentální; na plášti relief sv. Jana a nápis:

Nezabudice.

Farní pamětnice z r. 1787; J. Schaller I., 130; F. Alex. Heber, Bdh-mens Burgen, VII., 13; Památkyarchaeologické, II. 311; J. Renner 145.

TVRZ zde stávala, kterou vystavěl si Žibřid Portnar z Kugelhofu r. 1547, jež prodána r. 1580 Jaroslavem Vřesovcem z Vřesovic císaři Rudolfovi II. a přivtělena ke Křivoklátu; stávala as tam, kde jest dvůr po-plužní.

OBEC patřila v XIII. stol. klášteru Kladrubskému.

KOSTEL SV. VAVŘINCE farní (byl j'm již r. 1352). Od r. 1787 zřízena tu opět lokalie, jež r. 1856 povýšena znovu na faru.

Orientovaná, omítaná, prostá stavba záleží z 1 o d i o 2 polích a presbytáře 05 stranách osmistěnu, k níž na sever přilehá sakristie. Ze střechy vystupuje na západní straně jednopatrová věž, sevřena přístavky, v nichž v jižním jest schodiště v severním kaplička. Kryt na valbě lodi, na presbytáři i přístavcích taškový, na osmibokém jehlanci věže a cibulovité báni sanktusníku plechový. (Viz obr. 69.)

Vchody jsou tři, od západu do kostela a schodiště, od východu do sakristie, všecky v kamenných, svrchem rovných ostěních.

Okna jsou všecka půlkruhově zaklenutá a kol oblouku rustikovaná, v lodi dva páry, v kněžišti tři a ve věži v I. patře též tři.

Vnitřek lodi měří r5-5o m délky, 8-40 m šířky a 6*30 m výšky až k rovnému stropu, otvírá se půlkruhovým, 4-30 m širokým vítězným obloukem do kněžiště, 7-20 m dlouhého a 5-60 m širokého, zaklenutého valené s výsečemi. Klenba opírá se o toskánské hlavice pilastrové. Sakristie zaklenuta jest valené.

• ?6

Kruchta rozkládá se při západním průčelí, stojí na dvou zděných sloupech a dvou polosloupech toskánských.

Výprava barokní, z části odjinud sem přenesená.

Hlavní oltář dřevěný, mramorovaný, vrouben jest dvěma páry sloupů — z nichž zevní jsou vřetenové, — bílých, se zlatými ornamenty a boltcovitými postranicemi; uprostřed visí novější obraz sv. Vavřince, jenž byl sem dán místo původního po r. 1856. Nad segmentovým kládím, na něrrž sedí 2 andílkové, visí v širokém prořezávaném, kulatém rámu obraz sv. Josefa.

V zadu na oltáři nápis: Jac Coftar de Meczcer me fecit A. D. 1762 | Inauravit et inftar lapidem (sic!) depinxit.

Bokové oltáře jsou dva: 1. V architektuře o vřetenových sloupcích a boltcovitých, prořezávaných postranicích visí později sem daný obraz s v. Jana N e p. Na segmentovém kládí sedí dva andílci a v nástavci v širokém řezaném rámci visí obraz sv. Václava.

2. Oltář srdce Ježíšova, jež nesou na středním obraze tři andělé. Obraz vrouben párem vřetenových sloupků, vedle nichž stojí socha světce a světice v mnišském oděvu. Nad kusými nástavky štítu sedí po andílku a uprostřed visí obraz P. Marie. Oltář tento byl posvěcen r. 1758 Vítem, světícím biskupem a opatém premontstrát ským na Strahově v Praze, a byl r. 1792 sem darován.

Kazatelna dřevěná, mramorovaná s bohatou, bílou ornamentální výzdobou. Poprsník dělen konsolkami, mezi nimi v předu znak: dvojhlavý orel, půl černý, půl stříbrný, nad mm heslo „Fidem servabo genusque“. (Ulyssa hrab. Browna?) Na stříšce bílé sochy sv. evangelistů a nad nimi socha Krista s plamenným mečem. Celá tato kazatelna jest výborné dílo, ale jest příliš mohutná pro malý zdejší kostel a pochází z hybernského kostela v Praze a sem byla přenesena r. 1792.

Zpovědnice dvě, dubové, v úhledném baroku; byly sem rovněž přeneseny z hybernského kostela v r. 1792.

Monstrance postříbřená, 0-67 m vys. 0-33 m Široká, paprsková, posázená nepravými kameny, stojí na elliptické nožce s tlačenými ornamenty. Na ořechu jsou 3 hlavičky, kol Nejsvětějšího věneček srdcovitý

S -|-

•--

o — r-

?*JL

!]

[i

Obr. 69. Nezabudice. Půdorys far. kostela sv. Vavřince.

z paprsků, pod ním na paprscích prosekávaný věneček z barokního ornamentu; nahoře kříž. Pěkná práce z r. 1792.

17 7 0

á á A

Kalich stříbrný a zlacený, 0-23 m vys.,

0-08 m v průměru, hladké číše a 0-14 m v prům. nožky, barokně zprohýbané, na níž vryt jest alli-anční znak Valdštýnů a Furstenberků. Značky:

Zvony visí na věži dva. Čís. 1. o-6o m vys. a 0-76 m v průměru; ucha má hladká, pod korunou pás figurální, pod ním jiný pás ornamentální z per lovce a akantů, dolů obrácených. Na plášti znak, v něm lev; nad znakem nadpis: KRYSSTOF METTYCH Z CZECZOWA pod znakem relief dvou hudoucích andílků, Na druhé straně uprostřed relief sv. Vavřince s rožněm v pravici a kolem nápis: (viz obr. 70).

|||!^ g

ffeii

£ÍÍ5?ÍÍs^ti

=k' g => §

SíETo.® 00^%

s 3 7- “"O 3

^    4    DO OĎ

ilw

l>cT*r³

§ ___

^

k , <$.    ^ 0» *»

^    »» »»

au

Obr. 70. Nezabudice. Far. kostel sv. Vavřince. Nápis na zvonu č. 1.

Čís. 2. Má 0-30 m výšky a 0-44 m v průměru; ucha hladká/ pod korunou ornamentální pás, rovněž u obruby.

Na plášti relief sv. Jana N. a nápis: Tento zvon jest přelit nákladem záduší kostela Nezabudického od Karla Bellmanna c. k. dvorního zvonaře v Praze r. 1857.

Zvonek v sanktusníku nepřístupný.

SOCHA SV. JANA NEP. stojí u Mže; na čtyrbokém podstavci je nápis: DIVO | SVE TVTE | LARI lOA | NNI lOANNIS | ClPPL | PlE-TAS | ET AMOR I EREXIT (= 1720).

¹

Dle farní pamětnice měly nápisy:^

Č. 1. En ego campana nunquam pronuntio vana: bellům vel festům, aut ignem, aut funus honestum. Qui me fecit magister bartholomeus nomen habet in civitate pragensi anno 1518.

²

Č. 2. Měl nápis: Léta tisicziho CCCC devadesátého druhého slit gest tento zvon przed Hromniczemi ten teyden.

Č. 3. Ulil nákladem záduší Valentin Lissak zvonař v král. Menším Městě pražském r. 1744.

* ¹) Nákladem 800 zl.

Jj # » « * ř

ftLr.JťÍ±

yV.V;ýytv- š ' ’r'^ V^i5iíÍ-2

ISXf

»v

v>*

₇S

5ř’_ J3EL,

rri:

sgS^aiSK^ti

n».

#4>

$M|

Stí >g

<V7

gel

Ss

£i

<?r-a

■jESfr

&Í

Obr. 71. Nižburk. Pohled dle kresby K. J. Wolfa r. 1803.

Nižburk (Nižbor).

Farní pamětnice z r. 1719; J. Schaller, I., 147; Rukopis topogr. z 1. 1826—1829 v archivu musea král. Čes. Heslo: Nischburg; A. Heber, Burgen VII., 97; A. Sedláček: Hrady VIII., 71; Týž Histor. slovník 658,; J. Renner, 153.

Předhistorický nález hromadný zde učiněn. Viz pod heslem: Stradonice, J. Renner 160.

HRAD byl založen v prvé polovici XIII. století Václavem I. Tento panovník zde často dlel, rovněž i Přemysl Otakar II., jenž hrad opevnil a zde vydal r. 1265 povolení k založení města Poličky (v listině jmenuje se ,,Miesenburg“ t. j. hrad nad Mží). Za Václava IV. byl zastaven, r. 1425 útokem vzat Táborům pány Alšem ze Šternberka a Hanušem z Kolovrat. Pustý hrad zastaven r. 1498 Kapounům ze Svojkova a za Ferdinanda I. r. 1538 Janu Otovi z Losu. V r. 1622 byl Nižburk Hynkovi Mičanovi z Klin-šteina konfiskován a za 38.267 kop gr. m. prodán jeho choti Magdaleně, rozené z Hodkova. Pak měnil často své majetníky, až v r. 1685 byl Ferdinandem, knížetem ze Švarcenberka prodán za 30.000 zl. Arnoštu Josefu hrab. z Valdštýna a spojen s Křivoklátem. Syn téhož, Jan Josef z Vald-štýna vystavěl na zbytcích starého hradu zámek na počátku XVIII. věku asi v té podobě, jak se spatřuje dosud. (Viz obr. 71.)

Ki

If

ZÁMEK stojí na příkrém ostrohu, ohraničeném na jihovýchod řekou Mží, na jihozápad hlubokým údolím potoka otročínského a spojeném pouze na severu s temenem hřbetu, kterýž byl hlubokým příkopem překopán. Bývalé před hradí bylo zde na rozdíl od jiných hradů výše položeno, než vlastní hrad, který založen byl na zúžující se nižší špičce ostrohu a bylo od hradu rovněž příkopem odděleno. Z á-mecká budova jest táhlé dvoupatrové stavení, po jehož levé straně přistavěny jsou nižší byty pro úředníky a po pravé kostel.

(Viz obr. 72.)

Střed zaujímá obdélné nádvoří, k západní straně mříží uzavřené. Nad stavením pro úředníky vztyčena věžka s hodinami. Zámecká budova stojí na východní straně své na zdech bývalého hradu, 2-20 až 2-50 m silných.

ú-vj

~y.....r t ; r r r r r r-t-P

V I. patře zámku jsou umístěny sbírky a knihovna (kol 5.000 knih) kněžny Leontiny z Fůrsten-berka. Zajímavý jest pokoj, zřízený v bývalé hradní věži vedle kostela, svojí klášterní klenbou s osmi výsečemi v koutech. (Viz obr. 73.)

Obr. 71. Nižburk. Zámek na býv. hradě a přistavěný k němu kostel far. „Povýš. sv. kříže“. Půdorys přízemí.

Z hradu zachovaly se dále ve sklepení pod nynějším kostelem zbytky kaple z původního založení. Podélná osa této kaple směřuje k východu a jest kolmo na osu kostela nynějšího.

Kaple měla 7-90 m délky a 5-50 m šířky, záležeia z dvou polí rovných a ze závěru ze tří stran osmiúhelníka a bývala zaklenuta křížovou klenbou. Zdi byly prolomeny profilovanými výklenky. Zachovaný jest jeden kout v polygonu a na protější západní zdi střed. V koutě i ve středu této zdi stojí sloupková přípora 12 cm silná, opatřená talířovitou patkou 7 cm vysokou na trnoži z pětistranného hranolu. Profilování výklenků počíná ve výšce 0-55 m nad dlažbou a záleží z dvou válečků, spojených výžlabkem

a jest zachováno až I k výběhu 1-90 m vysoko nad dlažbou. Zbytky tyto jsou z hrubého pískovce, podobného přílepské-mu a pocházejí z prvé polovice XIII. věku.

KOSTEL „povýšení sv. Kříže“ farní od r. 1857, byl postaven v r. 1724. (Viz obr. 74.)

Omítaná budova, téměř k jihu obrácená, přistavěna jest k zámku na troskách bývalé hradní kaple, záleží z lodi o jedné ose, k n'ž přiléhá presbytář o jednom poli a za ní malá sakristie.

Nad kostelem se zvedá čtyřboký sank-tusník.

Kryt na všech kostelních budovách jest taškový, jaký je též na ostatních zámeckých budovách, kromě věžek, které jsou pobity plechem.

\|

Vchod jest od severní strany ze dvora, odkud vede několik schodů dolů do kostela.

Obr. 73. Nižburk. Zámek s far. kostelem. I. patro.

8o

Okna osvětlují lod dvě, presbytář tři a sakristii jedno, vesměs svrchem segmentová.

Vnitřek nepůsobí příznivě; lod měří 12 m délky a 7-80 m šíře, po obou stranách rozšiřuje se o výklenek, v němž jest po širokém okně a kryta jest rovným

stropem; půlkruhovým^ ví-tězným obloukem, 2-20 m silným, otvírá se do kněžiště 7-80 m dlouhého i širokého ve tvaru čtverce s otupenými kouty, zaklenutého českou klenbou.

pn

Kruchta rozkládá se v severní části lodi na dvou sloupcích; nad ní jest knížecí oratoř, přístupná z I. patra zámku.

Výprava jest jen z části původní barokní, ostatek jest nový.

Hlavní oltář stojí na mramorové tumbě, taktéž predella jest z červeného mramoru. Vršek oltáře jest nepoměrně malý a vzat z jiného oltáře; u-prostřed sloupkové architektury s korintskými hlavicemi visí obraz povýšení sv. Kříže, zakoupený r. 1897 ve Vídni; po obou stranách stojí ve výklencích sochy sv. V á-c 1 a v a a sv. Ludmily. V nástavku nad římsou oltáře jsou sošky Hospodina a Krista P. Za oltá-

T_

/M

<■

r¹

Ir

:v¹

82

r\;.

v.

;-:.j

lllltfí

!pr

r-i

lip

SK • ář; S^piSsJsil;

L;

říksa vv

* 23

"íMHhí

Obr. 75. Nižburk. Far. kostel „Povýšeni sv. křiže“. Obraz sv. Jana N. na bočním oltáři.

Světec jest sehnut, vedle něho andělíček klade si prst na ústa a ukazuje druhou rukou na Karlův most v pozadí; na levé straně dva andělé měří zeměkouli a jiní dva drží nad sv. Janem věnec s palmou. Dobrá malba z počátku XVIII. věku. (Viz obr. 75.) Na severním bočním oltáři visí výborně malovaný obraz sv. Kateřiny, ze stejné doby jako předešlý. (Viz obr. 76.) Bohužel jest z velké části zakryt představenou jeskyni s lourdskou P. Marií.

Obr. 76. Nižburk. Far. kostel „Povýšeni sv. kříže". Obraz sv. Kateřiny na bočním oltáři.

Krucifix v ³/₄ životní velikosti visí ve vítězném oblouku; byl nalezen při stavbě kostela r. 1724. Dobře řezané tělo Kristovo pochází asi z XVI. století. (Viz obr. 77.)

Obraz sv. Antonína Pad., poprsí z XVIII. věku. Obraz sv. B r u n o n a (mnich modlí se ke kříži), malován J. Kroupou; oba obrazy tyto visí v lodi.

Kazatelna dřevěná, kulatá, mramorovaná s ornamentálními kartušemi; na stříšce 11a závitech hlavičky andělů a nahoře socha sv. Jana Křtitele.

Křtitelnice oblá, výžlabky zdobená, stojí na kuželce. Svícny cínové, 1 pár, 0-47 m vys., stojí na trojboké noze.

JN 11 1

'>j

v.

v#.r

1%

:lí

Obr. 77. Nižburk. Far. kosiel „Povýšeni sv. kříže". Krucifix ve vítězném oblouku.

Svícny cínové, 1 pár, 0-37 m vys., též na trojboké nožce; oba páry z počátku XVIII. věku.

Lavice, pět a půl párů a 2 přednice 2-75 m dlouhé, dubové; před-nice i postranice pěkně vyřezávané ornamentálné; pocházejí z výbavy původní z r. 1724. (Viz obr. 78.)

Kredenční skříně dvě dubové s prosekávaným cínovaným kováním; jsou z r. 1724.

Monstrance stříbrná, částečně zlacená, 0-63 m vys., 0-29 m šir., stojí na oválné nožce, na stonku kartuš se znakem Valdštýnů; na troj-

dílném ořechu tlačené ornamenty s kartušemi. Na paprscích stříbrný věneček prosekávaný, na něm po stranách 2 hlavičky andílčí; nahoře Bůh Otec s holubicí. Melchisedek, novější, je ze zlatých mincí, nalezených v protějším hradišti stradonickém. Krásná práce pražská (staroměstská) z r. 1724. Značky: R. R. a C. B. (Viz obr. 79.)

V sanktusníku nepřístupné 2 zvony: Čís. 1. s nápisem: Valentin Lissiak gos mich 1729; na plášti obr. sv. Jana N.

Čís. 2. Na plášti obraz sv. Floriana a sv. Václava a značka. I. C. S. 1782.

Sil

ti

ESU

ÍSI

Obr. 78. Nižburk. Far. kostel „Povýšení sv. kříže“. Kostelní lavice.

HROBKA knížat z Fúrstenberka stojí na západ as 10 minut do zámku na návrší. Byla postavena knížetem Filipem pro členy rodu české linie. Uvnitř na trojbokém mramorovém jehlanci jest nápis:

Na 1. straně: Heic (!) quiescenti | Carolo Egoni S. R. J. Principi | a Fiirstenberg ] Aurei velleris equiti | Consiliario Imper. intimo | etc.

Na 2. straně: Suis Dilecto conjugi | patři optimo amicis indigenis | coevis aeque ac posteris | bonis omnibus | aeternum flebili |

Nato Non. Maji MDCCXXIX denato Id. Julii MDCCLXXXVII Hoc pietatis suae monumentům filius Philippus poni jussit.

ŠKOLA jednoduchá jednopatrová budova z bývalého pivovaru při silnici do Křivoklátu stojící, na níž jsou nápisy: Serenissimus Princeps Carolus Egon a Fiirstenberg Scholam hano extruxit. MDCCCXXVI. Nad vchodem:

PRO ČECHY SLÁWA KRÁLE SLAST :

KDYŽ W DJTEK VMV KWĚTE WLAST.

V—Ji

-10™-

Obr. 74. Nižburk. Hrad. Zbytky původní kaple. Půdorys a detail ostění výklenků a koutové přípory.

JSv,

2SK:

i.

819

i-

3^

jr

I

i

B&

9&

H

s?

.

■;

F.*

Éi!

Wgj,

h

§ff

< X&H

JrT2

ř ?*

ř$^

-

í

;

;

‘■■■:

.-.i*

f-

r., ..-■;

gg

.v .' ,Mr^;v-*'4T

í. ■ ■-' . ~. * -

\

“íSZkšrž.—

M

i

!

i

i

i

I

í4

I

Nový Dům.

J. Renner 160.

Na panském poli nalezeny střepy vypíchané, pazourky, kamenná sekyrka (neolit); tamtéž nalezena mince císaře Nervy. U potoka vyskytly se hradištní střepy. Nálezy tyto chovají se ve sbírce prof. Hakena (zemské museum), kde se nachází též bronzová jehlice a nožík ze žárových hrobů z N. Domu. Dle udání kustoda měst. musea pana Rennera v Rakovníku jsou u obce neprozkoumané m o h y 1 y.

B.

OSADA nová, založena knížetem z Fiirstenberka r. 1835.

KOSTEL S.MARÍ MAGD filiální (k Městečku), stával původně jako poutní dřevěná kaple. Za hraběte zValdštýna postavena nynější budova r. 1741.

Omítaná, orientovaná stavba na hřbitově nad obcí na mírném návrší, skládá se z lodi o 2 polích, presbytéře o 1 poli, zevně z pěti stran osmistěnu, a věže hranolové, jednopatrové; vše pod tašky, až na věž, jejíž štíhlý, osmistěnný jehlanec pobit jest plechem.

Nároží mezi věží a lodí jsou otu-v obou koutech této vedle

\>

v-

•í'-'

pěna a

věže jest v jednom schodiště na věž, v druhém depositář. (Viz obr. 80 a 81.)

C/Vl iOO 30 <J

Vchody jsou 3; hlavní pod věží, druhý od jihu do lodi, třetí za hlavním oltářem; všecky o rovném nadpraží, v prostých ostěních kamenných.

Obr. 80. Nový dům. Půdorys, fil. kostela sv. Maří Magdaleny.

Okna, vesměs svrchem segmentová, jsou 2 páry v lodi a tři v kněžišti.

Uvnitř měří lod 9-50 m šíře, ii-om délky a 8-o m výšky, dělena jest dvěma pilíři 2-20 m širokými, o-6o m ze zdi vyčnívajícími, sklenuta valenou klenbou s výsečemi.

Vítězný oblouk 4-66 m široký, ve zdi 1-20 m silné, sklenut jest v poloellipse.

Kněžiště 6-oo m šir., 6-50 m dlouhé, záleží z obdélného pole, k němuž na východní straně připojen segmentový výklenek. Sklenuta jest českou klenbou a výklenek poloelliptickou bání.

Kobka pod věží, 2-20 m šir., 3-70 m dlouhá, kryta valenou klenbou.

Kruchta v pozadí lodi stojí na dvou osmibokých trámcích.

Výprava pochází asi odjinud, bývala černá, z části zlacená; r. 1887 byla hnědě natřena.

Hlavní oltář v dřevěné sloupkové architektuře; nad hlavní římsou kusé nástavce štítu. Uprostřed jest obraz sv. Maří Magd. malovaný r. 1894 V. Trskem. Po obou stranách oltáře stojí ve výklencích sochy sv. V á c 1 a v a a sv. Prokopa ve²/₃ životní velikosti a nad nimi

sochy dvou světců mnichů v poloviční životní velikosti. Nad obrazem oltářním stojí ve výklenku jezdecká socha sv. Martina. Nad dvířkami po obou stranách oltáře a na kusých nástavcích štítu sedí po andílku. Vše prostřední umělecké ceny pochází z počátku XVIII. stol.

Obr. 81. Nový dům. Pohled na íil. kostel sv. Maří Magdaleny.

Postranní oltář vjed-noduché sloupkové architektuře s obrazem sv. Eustacha uprostřed, stejného původu jako předešlý.

t i š k a X a v. visí za hlavním oltářem. Běžná práce.

Obraz umírajícího sv. Fran-

Dvéře hlavní i boční jsou sbity ze šikmo položených prken a mají slušné prosekávané barokní kování.

Zvony visí ve věži 2. C. 1. Měří 0-58 m v průměru, 0-40 m výšky: má ucha hladká, pod korunou mezi dvěma ornamentovanými pásky nápis, ALLES - WAS - ATHEM HAT LOBE DEN HERRN - ALLELVIA - GOSS -MÍCH — NICOLAVS LÓW.

Na plášti znak Hohenburských (ruka vztýčená drží meč, kolem něho dva lvi k němu obrácení, v klenotu 2 rohy mezi nimi ruka vztýčená s mečem). Kolem znaku nápis:

ANNO 1650 KV POCZTIWOSTI A BLAHOSLAWENE A WSSEM BOHV MILÝM ZWON IA SIMON PAVL CZAS G. M. C. HEYTMAN SKEM PRZELYTI

DNE 28 YVNY SWATE TROGYTCY PANENCE MARGI SWATIM DAL SEM TENTO ER Z HOHENBVRGV TEN NA PANSTWI KRZIWOKLAT MODLETE SE ZA MNE.

Č. 2. Měří 0-24 m v průměru, 0-21 m výšky, má ucha v provazce stáčená, plášť hladký.

SOCHA SV. JANA NEP. stojí as x/₂ hod. od obce v lese na barokním, 3 m vys. podstavci. Světec, v životní velikosti tesaný, drží palmu a krucifix; z pol. XVIII. stol. Vedle něho dřevěná kazatelna, na níž se o pouti káže.

Nový Jáchymov.

S o m m e r XIII., 288. Waterich v. Waterichsburg, Handwórterbuch der Landeskunde d. Kónigreichs Bóhmen (1845) 713.

Pohled: Eisengufigebáude mit zwei Hochofen in Neu Joaehimsthal. Jos. Schembera del. Litografie kol r. 1825, vel. 51x24 cm.

HUTI bývaly zde staré již v XVII. stol.

OSADA byla založena kníž. Fiirstenberským radou Fr. Nittingerem, jenž tu pochován.

Huti a pece byly nově postaveny r. 1817. V čele budovy byl nápis: IOACHIMVS EGON CAROLI EGONI SVO MDCCCXVII. Vedle hrubého zboží lity tu byly i jemnější práce najmě v gotickém slohu provedené, jako kazatelna a pomník Jungmannův v Hudlicích. Huti zašly v letech osmdesátých minulého věku. Nyní se otevřely huti na rudu znovu.

:;Vj

kísíIé

mé

.4

mES

V®!

íMMá

•«čas

mm

mm*

iy |7] i

U-

-v.

Tm

•f

,;:b

Obr. 82. Obcra. Pohled dle kresby V. Mrkose z r. 1797.

Obora (Leontinský zámek).

LOVCI ZÁMEČEK pod jménem Obora postaven v barokním slohu na cestě mezi Nižborem a Křivoklátem uprostřed dvora hospodář-

qo« ského. (Viz obr. 82.) Záležel ze dvou budov jednopatrových, mansardskou střechou krytých, spojených mezi sebou krytou chodbou. (Viz obr. 83.)

II

v" d

/ rim

pjy

Li./'

sfc ) ,//Hv y i SiV 'lUT^l/ £::dá

._______

rn>

y.v.-J

■ ■*'

.x-y

Sl

I:--,

if.

-y

¹¹'

-J

Obr. 83. Obora. (Leontinský zámek.) Půdorys přízemí.

Na předním průčelí nad vchodem vyvedena římsa v rovný štít a nad tím věžka. (Viz obr. 84.) V 1. 1865—1866 přestavěn zámek dle návrhu

......

; • >

Bjjgk.

iiiii

1

g

i

—

c ^ 100

o

7

5

6

T 8

9rn.

T

Obr. 84. Obora. Průčelí zámku.

niP

c.*i

•1

£

3

1

3 n

/. Jirusche ar. 1892 přístavbou kníž. Fůrstenberského stavebního inspektora inž. J. B. Urbana zvětšen a upraven pro sídlo kněžny Leontiny z Fúrsten-berka, od kteréž doby se též nazývá Leontinským zámkem.

KAPLE v gotickém slohu dle návrhu J. Jirusche r. 1866 postavená. Na hlavním oltáři visí obraz sv. Václava od V. Kroupy. (Viz obr. 85.)

KAPLIČKA jednopatrová, stojí na křižovatce silnice z Nižboru do Křivoklátu a cesty do zámku. V přízemí stojí mezi čtyřmi pilíři socha Krista P. s podpisem „Ecce Homo“. V 1. patře v zasklených výklencích sochy dvou světců v papežských ornátech, v třetím jest černá M a-d o n n a s Ježíškem, v čtvrtém kříž s přehozeným bílým rouchem. Kryt na stanové střeše taškový.

ti

i/Tt

\rj-

ť' n víií

a -1:.....JL

'■íjr .....v- ■-:>.......-

, ' ' ;'■ ■ - ' •' ** ■' v -' n,t ~r*ji- iJÍ,* O .

e. íLLfišI

;n:

mm

V

I*

■hí

Obr. 86. Olešná. Průčelí zámku.

Olešná (Volešná).

Farní pamětnice z r. 1768; J. Schaller I., 165; Rukopis topogr. v archivu muSea kr. Č. Heslo: WoleSchna; G. Sommer XIII., 293; A. Sedláček, Hrady a zámky VIII., 89; Týž, Hist. slovník, 664; J. Renner 243; F. A. Heber, B. Burgen VII., foi; Fr. Levý 387.

OBEC původní, kterou věnoval r. 1353 Karel IV. n ansionářům při chrámě sv. Vítském v Praze, stávala západně od nynější vsi u rybníka.

TVRZ stávala nad onou obcí a slula původně O 1 e š k a. Ku konci XV. věku vystavěl Jiří z Eberstorfu (z Násile) novou tvrz. Ve válce třicetileté tvrz jmenuje se již pustou.

ZÁMEK stojí na sever od vesnice uprostřed velikého hospodářského dvora. Byl postaven v XVI. století, za rytířů ze Šlovic. Když Mi-

■r

! :-2'j

i v':

AT?

w.

U)

m

i-

-t-

"1

•i

ES

!!!!

>3-

i.

V'v"

TTMp

;)<k1

(m

S)

•-r

*1

r^yy'.

~-l

| i.

Li

h;;r-

L-sri

/c.

C/O tóo

hrfij

o ^    2    3 I, 5 G 7 a S 10 (I <! Ij i' 15 ^

I i I -I ! I I !    ' I ! I I 1    ¹    |

‘W

Uj

Ifii

• v* /-a¹

WS# i

g& jV#!

r>:

rry

:    ; ' 'i

/A

Obr. 88. Oležná. Zámek. Nástěnná malba (pohled na situaci zámku a kostela z konce XVIII. stol.).

11

S-

*&3 '■

í,f(

fíS

8H|

WS -

iSS

;-J

•/#§!

'ir

£\

/jm

ISJk

||

FT-rr n

h*

"'i-—<•

11

Jku !1

•-

I.

i -p|

* mm, %

.£ !

■ i . Jfe

ík|

II

W.J

« hUr-i

"°TT?*!

v , #•

!' á

Wj\

;V£y

,**><

'■'Jí

sp ?

-VV;

.....*

*

-i

li-

1682 zboží olešenské a jiné polnímu zbroj-

kuláš z Rosendorfu prodával r. mistru Janu Frant. z Kaisersteina, jmenuje se kromě vsi též zámek se

i?

5!

~m-_rs»';xií2S-tír|' j

J®1

Ji

•V

• i 7pS||g5| '

41

....

LObr. 89. Olešná. Zámek. Nástěnná malbá,]v novější části zámku.

dvorem. Vnučka téhož, Marie Ludvika, provdaná za Petra Arnošta, hraběte z Mollart a její švalcr, Jan Štěpán hrabě z Meraviglia-Crivelli, od r. 1776

držitel Olešné, přestavovali zámek a vyzdobili jej. R. 1836 koupil Olešnou kníže z Fiirstenberka a připojil ji k panství křivoklátskému.

Vchod do zámeckého dvora vede v jižní ohradní zdi, jež as 50 m před středem zámku vybočuje ve vydutý oblouk, v něm jsou 3 otvory:

■v

.\v

,VJ

m

f

L*'.....

Obr. 90. Olešná. Zámek. Empirová kamna v novější části stavby.

Střední vrata mezi 2 brankami pro pěší. Mezi otvory stojí na čtyrbokých pilířích kamenné pinie.

Rozsáhlá omítaná budova jednopatrová na půdorysu ve tvaru H, jejíž přední strana má 3 okenní osy a křídla po čtyřech; podélné strany

mají po 9 osách. Uprostřed vedou tři vchody ellipticky sklenuté, nad středním širším vystupuje pavlán s empirovou mříží; ostatní průčelí v prostém baroku. (Viz obr. 86.)

fr

■■V

i i|

I!

i!

H;

Sl!

y!

L^X

HwdB .

mr^

Ir

____

Ks

7:

gggg

/i

i.

Ks

3V

^.1

<■-

1 w W i \ IfeMi éě\

si

flfi

£v růfl

Q?

SggL

n k\yí

VS

•V

/fuř

lisjígfe

',7\

k4&

\\

IP# ,x

ll^Sypky ^

SK

/■

•-

W*

As

li

já

10a-

_jjm.

Obr. 9i. Olešná. Zámek. Scbema stropu v pokoji čís. x.

V přízemí rustika z vodorovných pásů, v patře rozděleny jsou fa9ady plochými lesenami. Nad schody jsou 3 velká, půlkruhem ukončená okna, z nichž střední zdobí kamenný znak Meravigliů; nad ním

Soupis pam. hist. a uměl Pol. okres Rakovnický. Díl II.

vyveden nad římsou rovný trojboký štít s hodinami uprostřed a krátkými attikami po stranách, jež zdobí 2 barokní vásy. Stejná s těmito vása ukončuje také vrchol štítu. (Viz obr. 87.)

4JY '

fmm

:■ r

-

: r-

Sfc'".

*

rMj

fe:

.„v

!V *' i

K |

mm

II

■ „j

ý ■ 7

7 -fňlě

4 v

*« |2§# Éií

«i

■ x*m

•'

"^y '

mm

YSS

'■

•m

Wm\*-

#7,

...

Y^YY'. i

sS

r \WMĚĚm,

W*-;.    "

- ■ ■ ‘ 8

/    . K * *•

i

ÍvjJÍP

%477/'    ^

<r

[Obr. 92. Olešná. Zámek. Roh stropu v pokoji čís. i.

Krov mansardový nad zámkem jest výborné dílo tesařské; hoblované trámy svázány jsou soustavou německé ležaté stolice.

Střecha taškami krytá, prolomena řadou vikýřů; v onom nad vchodem jsou 2 cymbály. Dvéře vchodů rozděleny jsou výplněmi, vroubenými vyřezávanými tory.

Vnitřek. V přízemí zaklenuty jsou předsíň i pokoje, sloužící za kanceláře, českými klenbami do pasů. Ve středu budovy vede do patra trojramenné schodiště s dvěma výstupními rameny, zaklenuté českými klenbami. Zábradlí složeno ze 4bokých kuželek. V zaokrouhlených koutech jsou výklenky, v nichž stávaly sochy. V I. patře ve východním křídle v středním pokoji jsou na stěnách malby představující: i. zámek zpředu a za 2. zámek ze strany. Na obou jest patrno, že ku

n a?

■i

Ti

'I

it

1,*0&

, í ^šs-^-řr^. <->^i

SSli

.^.J

" -1

Obr. 93. Olešná. Zámek. Znak hrab. Meravigliů na chodbě před jídelnou.

konci XVIII. století stál zámek v rozsáhlém dvoře, kolem něhož stály veliké konírny a v těch místech, kde nyní stojí lihovar, v předu dvora hospodářského k východní straně, že stál pivovar. Na západ od dvora rozkládala se veliká, ve francouzském způsobu architektonicky založená zahrada. (Viz obr. 88.) Třetí stěna téhož pokoje vyzdobena jest obrazy krajin a sídla Meravigliů v Itálii. (Viz obr. 89.) V koutě tohoto pokoje i ostatních jsou čtyrkruhové výklenky pro kamna, jež se zde zachovala dvoje, empirová: č. 1. zelená válcovitá s pletencem uprostřed, s užším válovým nástavcem, na němž jsou pověšeny festony a s vásou na vrcholu; č. 2. červená, osmihranná, zdobená hlavičkami a festony, nad nimiž stojí vása. Oboje pocházejí z meze XVIII. a XIX. století.

100

yr

ÍĚ.

:r. X; ^

......i

!²é i:

Xi:

'•jý4,x

..

X

si

íi

/V

e-V

í#V

A.

'

W ~

I

■ ² ÍjH

Ip

BwSi

if "Q

Obr. 94. Olešná. Zámek. Půl stropu pokoje č. 2.

i__

Při bližším ohledání tohoto zámku jest patrno, že pochází ze dvou dob. Severozápadní část jest zbytek zámku ze XVI. věku, jenž stál na obdélném půdorysu, v XVIII. století byl přestavěn nynější střed se schodištěm a připojena obě vystupující křídla. Ve zbytku původní stavby, čtyřech to pokojích při severozápadním rohu, zachovala se úprava ze XVII. věku. Místnosti ty byly nádherně vyzdobeny štukovými ornamenty na stropech. Uprostřed stropů byly připevněny obrazy na plátně malované. Když v posledních desítiletích sloužily tyto pokoje jako občasné byty česačů chmele, ba jeden z nich dokonce jako kovárna (!), utrpěly nástropní výzdoby i malby tou měrou, že sotva bylo lze rozpoznati, co představují; aby byly před úplnou zkázou zachráněny, byly obrazy sejmuty a uloženy na Křivoklátě.²)

V/v//’//.

Pokoj č. 1. (viz půdorys zámku na obr. č. 86.), bývalá jídelna, 6-6o m šir. a 8-io m dlouhý, jest osvětlen dvěma okny. Na stropě

Obr. 95. Olešná. Zámek. Výzdoba štuková v oknech severního průčelí.

jsou 4 kruhové medailony v rozích, v nichž sedí na obláčcích nahé ženské postavy. Nad medailony nesou 2 andílkové dubové festony. Na festo-nech, též dubových, podélních stran sedí rozkřídlení orlové. (Viz obr. 91. a 92.) Výborná komposice v celku i v podrobnostech vroubila střední obraz obdélného tvaru s vykrojenými rohy, 3-40 x 2-20 m vel., renaissančním profilem orámovaný, na němž namalován byl na plátně únos Proserpiny.

Nad dveřmi do tohoto pokoje z chodby jsou vymodelovány v sádře dva barokní štíty pod korunou. V jednom z nich namalován znak hrabat

\* w \ \

*■ ■

mm

:V>

i\v-

MM

gim

i -a*

V    ’ ^4 v

jř|j|

:-V*:    U ■

t*.

■TI

, iá

|Ai #

Mí/

&-í

'V

v"'

•> ■ >

f

Hy: - y C

. - á

;y

7'4 ;

«S

i*

£}

UgŽĚ

i -;l

• 't 4 _Á

r;'

mám

BShh

Obr. 96. Olešná. Zámek. Půl stropu pokoje č. 3.

Meravigliů-Crivelli, v druhém jest monogram z písmen E. T. M. a C. Pocházejí z druhé pol. XVIII. stol. (Viz obr. 93.)

Pokoj c. 2., sousedící na sever s předešlým, 5-00 x 7-7o m veliký, utrpěl velmi vestavenou později příčkou, kterou rozdělen ve dvě místnosti, z nichž severní slouží jako předsíň, přístupná ze dvora schody, přistavenými k severnímu průčelí zámku. Původně byl osvětlen tento pokoj třemi okny, nyní jen dvěma v západní zdi. Na stropě zachována jest štuková obruba středního elliptického obrazu 3-60 X 2-50 m velkého, který tam druhdy býval a jenž představoval scénu pastýřskou s tančícími dívkami. Na profilovaný rámec obrazu věší na jižní a severní straně po dvou andílcích růžové festony. Mezi andílky jsou v kruhových medailonech dívčí postavy v reliefu. Cípy stropu jsou vyplněny úponkovitými ornamenty z akantových listů. (Viz obr. 94.)

Pokoj č. 3., bývalý salon, 6-80 x 5-00 m velký, na východní straně od předešlého, osvětlen jest dvěma okny v severní zdi. Špalety

102

__•/ f~

^msr

■ Y.

' ' '

7Í

ST*

Í£f

v*> .*V

. ~J?

■ Vis

7.‘-......

/V.

■ "I

"V

mr:

i<

mw <s

::

/>/

'f.

■<* "< \

Hí

\v-

■H:

' *v

Brn

řo

'Y

*Y%

•A*

r^-

yr

■j**W”*

Obr. 97. Olešná. Zámek. Ostění krbu v pokoji č. 3.

oken jsou ozdobeny štukovými svislými fest ony, jichž kytice jsou uvázány na stužkách nahoře pověšených. Kytice festonů těch jsou střídavě

z vavřínových a dubových listů. (Viz r" obr. 95.)

r\

Strop měl uprostřed původně elliptický obraz na plátně 3-60 X 2-20 m velký, jenž k nepoznání jest poškozen - (chován t. č. na Křivoklátě). Kolem

štuku

í®

ii

J)7

Obr. 98. Olešná. Zámek. Kování na dveřích.

'/) il(/l f/A r^mce Pr°fil°vanóho proveden v 7 liliI ll/A\    pás O'80 m široký, vyplněný ve středech

velké i malé osy 4 páry peroucích se andělíčků, v úhlopříčnách vavřínovými polověnci. Ostatní plocha pásu a cípy stropu mimo pás, jsou vyplněny úpon-kovým ornamentem z akantu. Ve vy-^ | sokých nábězích stropu (fabionech) jsou v rozích mušle nad maskarony. (Viz obr. 96.)

K r b byl uprostřed jižní stěny salonu, vrouben dvěma pilastry, na jichž hlavicích sedí na každé andílek, držící kruhový medaillon, ovinutý

jí

Í-Ěp-1

J^ÉÉÉjB

táor

Vjg&l

I!

; i

,JMs[

I-

%r>

■&y

ít

&j|

’ťH

ii

xV

•-

.3 !

srn

fis

m\

I ;S

u;

tí&, |

s^ " y

Sil

Wx,

'sM]

■m..

í'

i!

vsi

S"

' S0/

;•

kSp

ác?):sA

I li

Sí

lir

i!

-.A>0

N;:i

ylTTL

ZA

Obr. 99. Olešná. Zámek. Schéma stropu v pokoji č. 4.

úponky akantovými, na kterých navlečena jest koruna hraběcí. Tento krb pochází z doby hrabat Meravigliů z konce XVIII. století, což patrno na ráz dle hrubšího způsobu práce, zcela odlišného od jemného ornamentování stropů. (Viz obr. 97).

104

Dvéře tohoto salonu jsou původní ze XVII. století. Křídla dveřní dělena jsou v pole lištami, jež v rozích se dovnitř zalomují, jsou bíle natřená a opatřena pěkným kováním, druhdy pocínovaným. (Viz obr. 98.)

Pokoj č. 4. sousedí na východ s předešlým, jest 7-20 x 5-00 m veliký, osvětlený dvěma okny; druhdy míval také krb uprostřed jižní stěny, nyní zazděný.

* *

■/:-■••■ - ;

'

:»

i

IČi • "

|J v '£.4    -

v . * ' -

tj

;4

Pí

i

..: i

se

l'S:

i?-

v.

V *

V?

*j>

ý% f- ... .

f*

Sj

P* 0*5

■jí

mm

mm

■‘i

/m

'"V j ‘li *.a ■ m

):

" i -;    ’

(, ’i ¹ '

jr %' y- ; ®

f:^p

••'W

JJi .

- ir*, " *'

*J4.«

■ *«|

-r'

s*⁴* .

■hhhhhhhhhhhhi

HHh

k «•:<

Obr. 100. Olešná. Zámek. Roh stropu v pokoji č. 4.

Strop má ze všech 4 zachovaných původních pokojů nejbohatší štukovou výzdobu. V středním poli 4-00 X 2-00 m vel. obdélného tvaru s otupenými rohy býval napjat obraz (na Křivoklátě chovaný), na kterém dle skrovných stop lze souditi, že představoval nalezení Mojžíše (?). Ostatní plocha stropu jest vyplněna 6 medailony, v nichž vymodelovány jsou velmi živé scény s kozonohy, vílami a pod. Medaillony jsou ovinuty akan-tovými úponkami. Vnitřní rám obrazu ověšen jest 10 polověnci dubo-

vými. V koutech stropu vystrkují hlavy kozlové se stáčenými rohy, držící v zubech ratolesti. (Viz obr. 99. a 100.)

Veškerá tato výzdoba pokojů jest zbytkem úpravy z XVII. věku, má vynikající uměleckou cenu a provedena byla bez pochyby vlašskými umělci a to jak štukové práce, tak i malby nástropní na plátnech. Z druhé polovice XVIII. století pocházejí některé přízdoby, jako krb a znak nade dveřmi jídelny a jsou tyto kusy patrny svojí odlišnou technikou i měřítkem jako práce později zde působivšího umělce, který snažil se přizpůsobiti se původní výzdobě.

KOSTEL SV. MARTINA, farní, (byl jím již roku 1353). Od válek husitských až do r. 1624 sloužil utrakvistům, odtud opět jako katolický byl spravován z Kněževsi až do r. 1768, kdy ustanoven k němu administrátor, jenž stal se později farářem.

Obr. ior. Olešná. Pohled na far. kostel sv. Martina.

Kamenná, omítaná stavba stojí na bývalém hřbitově, skládá se z krátké lodi, kněžiště 01 poli a trojbokém závěru. Na kněžiště přistavěna na sever sakristie, na jih kaple; nad oběma jsou v patře oratoře, nad jichž průčelími jsou vyzdviženy jednoduché barokové štíty s prohýbanými stranami a půlkruhovou římsou ve vrcholech. Stavba byla na starších základech provedena v prvé pol. XVIII. stol. a přestavěna v druhé polovině téhož století.

Kryt nad valbou lodi a sedlovými střechami oratoří taškový, na osmibokém sanktusníku, cibulovitou bání ukončeném, plechový (viz obr. 101.).

Vchody jsou tři; hlavní v západním průčelí jest vrouben kamenným venýřem, svrchem rovným; předsíňka před tímto vchodem postavena as před 15 lety. Vchody do sakristie a do kaple stejné jako hlavní vchod. Dveře těchto vchodů jsou dubové s pěkným kováním z XVIII. st.

io6

Okna v lodi i pár, kněžišti též i pár, v oratořích po 2 párech, všecka obdélná s barokními výkroji v nadpražích. V štítech nad oratořemi jest po elliptickém okénku, v sakristii a kapli po menším obdélném okně.

Vnitřek kostela působí poněkud nesouladné, růzností slohu stavby a výpravy.

Kněžiště 5-40 m šir., 9-75 m dlouhé a 7-20 m vys., kryto jest stropem rákosovaným ve tvaru zrcadlové klenby; v závěru polygonálním ve způsobu klenby klášterní s výsečemi nad okny.

li?

tm

m.

áMI

fS

■í-3

Ér,

"i

w§fj§

tassa*

Obr. 102. Olešná. Kostel sv. Martina. Kazatelna.

Lod y-oom šir.; 8-30 m dlouhá a 7-30 m vys. kryta též napodobenou klenbou zrcadlovou. Zdi oživeny jsou pilastry jen v omítce provedenými, s toskánskými hlavicemi, nad nimiž vyvedeno kládí.

Vítězný oblouk má rovný architrav, podporovaný v koutech konsolkami.

Oratoře, otevřené do sakristie půlkruhovými oblouky, kryty jsou rovnými stropy.

Kruchta stojí na 2 sloupech s válcovými hlavicemi, krytými akantovými lupeny. Podprsník kruchty dřevěný, plný na prohýbaném půdorysu s barokovými výplněmi.

Hlavní oltář v dřevěné architektuře ve slohu románském pochází z r. 1857. Uprostřed visí velký obraz svrchem půlkruhový, představující sv. Martina biskupa, malovaný Jos. Hellichem.³) Po stranách oltáře stojí barokní sošky běžné práce, jež byly sem dány odjinud.

Bokové oltáře dva, stojí na starých barokně baňatých tum-bách zděných. Oltáře jsou nové stejné v barokním slohu, s obrazy P. M a r i e od V. Trska a sv. Josefa od i?. Kripnera.

Zábradlí presbytáře z kamenných barokně profilovaných kuželek čtyřbokých, přes roh postavených.

Mříž uprostřed zábradlí 86x97 cm velká, kovaná, pozdně barokní; na jedné z křídel jest znak hrabat Meravigliů, na druhé monogram z M a C.

Kazatelna pozdně barokní, slušných poměrů, přístupna jest ze sakristie pavláčkou, na jejímž podprsníku jest kartuš s nápisem: AVDITE VERBVM DOMINI L11. V levo jest znak hrab. Meravigliů-Crivelli, na právo monogram z M a C. Na víku nad kazatelnou stojí vása. (Viz obr. 102.)

Varhany s hojnými řezanými, pozdně barokními ornamenty boltcovými, jsou z části nové pracované dle původních.

Křtitelnice z pískovce přílepského, 0-72 m v průměru, nová, napodobena věrně dle původní barokní ve tvaru mušle, podporované konsolou se závity.

Dvéře po obou stranách kněžiště do sakristie a kaple, 2-20 m vysoké, i-6o m široké, trojdílné, dubové se závitovými nástavky na římse. Z druhé polovice XVIII. stol.

Obraz Snětí Krista P. s kříže, na plátně, i-6o m šir., 2-30 m vys., darovala císařovna Mar. Teresie Mar. Anně hr. z Meraviglia. Kristus leží před P. Marií, vpředu sv. Maří Magd. líbá mu ruku; v pozadí andělé. Obraz tento, jenž visí nyní v oratoři, zbyl ze starší výpravy kostela a zdobil druhdy oltář. Jest správně kreslen, a pokud z chatrného stavu lze poznati, i malován. Dle pamětnice jest kopií dle K. Skřety.

Monstrance, ze zlacené mosazi, stojí na elliptické noze 15 X 18 cm vel., zdobené rákosovými listy, na stonku andílek, ifa paprscích stříbrný věneček z vína; jest z meze XVIII. a XIX. stol.

Svícny dva 0-24 m vysoké, mosazné, na trojbokých nožkách, vybíhajících ve 3 drápky, mezi nimiž 3 hlavičky andílků; empirové.

K a s u 1 e č. I., i-oo m dlouhá, 070 m šir. Z modrostříbrného brokátu, střední pruh na žluté dykytě má vyšívané různobarvým hedvábím květy a znak Kaisersteinů. Nad znakem: N • G a pod ním: 1735. (Viz

obr. 103.)

Kasule č. II., i-oo m dlouhá, 072 m šir., z modrého brokátu, na středním pruhu ze žlutého hedvábí tkané květy; z téže doby jako předešlá. (Viz obr. 104.)

108

Kasule č. III., i-oo m dlouhá, 0-72 m šir. Z bílého, stříbrem tkaného brokátu s karaíiáty, z druhé pol. XVIII. stol.

Bursa o-i$ m X 0-18 m, se stříbrem vyšívaným beránkem.

V sakristii: Skříň kredenční, dubová s mnoha zásuvkami, původní, z XVIII. stol., jest jen svršek.

á$. m

tm i >!

. m; -j,.

Ir¹

, • <,

T VW '

LÍ'^

;vs|

Sí:

tř>

Ki

1 li

ftJ

co

■7?^,

W*z3i

. - P| a

Ir v ■ ' !

v/l

0 a-řl

:    ; 'i'

■ T" íJ&L!

li V <«

¹ :-í!'Cm

.> v⁻Sb

K ? %. /:•

I

^■Ir

fe ®

mí i

a ř>;

>fv>:

íJgi

vy yy - -- ---.

Obr. 103. Olešná. Kostel sv. Martina. Kasule č. I.

Hmoždíř 0-14 m vysoký, 0-13 m v průměru, hliněný, polévaný hnědě, s 2 uchy; na plášti nápis frakturou: MMMB 1772, na druhé straně: „T&a IDoÍEfJViatJ ^tnafymu UQarfymť* pod tím značka mistra a I. ($.

Pamětní kniha farní, 0-23 X 0-33 m vel., z r. 1768, v deskách z teletiny s tlačenými ornamenty dobrého díla.

Zvonice stojí na východ, 7-90 m vzdálena od kostela; omítaná stavba na půdorysu čtvercovém délky strany 5-70 m, v síle zdi 1-90 m. Přízemím vede vchcd na bývalý hřbitov, odtud schodiště do patra v síle

zdi. V I. patře 3 okna svrchem půlkruhová. Kryt stanové nízké střechy taškový, na hrotu v kamenném nástavci pěkně kovaný křížek.

Zvony jsou ve zvonici 3. Čís. I. 0-5 8m vys., 0-73 m v průměru. Ucha hladká, pod korunou pás nahých hudebníků, pod tím pásek akantů dolů obrácených. Na plášti znak allianční pánů ze Šlovic (3 šípy) a z Chmelíc (kohout) a nápis o 10 řádkách got. minuskulemi a latin, majuskulemi:

Wv’

W\

’ v

|vV

'{

5-' ...

', i’

S' *

J:*Zá

> ....

Ji

-y*

£r

AI

:V j

Vr**-

s~ Í

f\

Mi 22*

\\

<>

ÍP-

y*'    •* t

s.3»

/•

V\

íč

i.

-Ai.

Obr. 104. Olešná. Kostel sv. Martina. Kasule c. II.

Vrojem; pan Girjp a pan Krtjsíof bratry rolasfni Sfíopi j Sflmnic a na Woleffne Spnorue a biebtcoroe po bobre pamiefi Vrojenent po” Ianoroi Sflorofkem j Sfíonnc efc. na onen rjas Ge° mitt Cpfar^ke rabte, balp ípío broa Zraonp nbielaíi k O^abie S° Mariina bo Woleflnp pro pantaíkn fefjoj pana Otce gidj íecj íake Jhmn. O geíjo^fo íielo ra ťentj kojiele poágnnano obpocjproa. Pan Bul; racj baíi gemu 1; nam roflecknient raefele j mrfropd) rojiani a prp;gtft k jiroofti nůetnentt).

.Stalo se Leía 1574:

110

Na druhé straně pláště jest nápis: lan Sfíorofktj \ Sflorotc . Dotofa Sflonifka \ CfjntElic.

Zvon čís. II. Měří 0-43 m výšky, 0-56 m v průměru. Ucha hladká, pod korunou pás festonů a andílků. Na plášti sv. Petr a nápis: Ulit 1718, přelit od Arnošta Diepolda v Praze 1902.

Zvon čís. III. Měří 0-25 m výšky, 0-36 m v průměru. Ucha rýhovaná, na plášti relief sv. Barbory, držící v pravici korunu, levicí dávající almužnu žebrákovi.

Kostnice stojí na bývalém hřbitově. Na zdi jsou uvnitř zapuštěny náhrobníky, počtem 6, vesměs ze sliveneckého mramoru, které byly původně v dlažbě kostela: Náhrobek č. I. 0-85 X 0-95 m veliký, uprostřed znak s holubici na větévce, kolem opis: JTsía MDXXXVIIT B aofertj po j ^roafe Batóně Mmrrla Mropna $anp IBarige IBanpIka Bro* pneíp }$a'a ím(íofa    | ^floroic a na l$)olEj|hp a foto obpoqinia.

Č. II. 1-05 x 1-96 m veliký. Vyplněn reliefem postavy rytíře s dlouhým vousem v brnění. Kolem opis Befa panĚ MVLXXIII (= 1573) 24 bne mieftce frpna omrpl Mropm; MMabpba $an Ban ^flororiu; \ ^flonuc a na ÍDoleflns geíro miíojít (Epsaqfke Baba 10 bomorp Bral* rpffceřjo a foto ížlo gsfp obpočptoa. pan Bol; fmiíog je nab gefjo Bojjg +•

Č. III. 0-95 x 2-10 m veliký, vyplněn postavou rytíře holohlavého, plnovousého, v plátovém brnění. U nohou má znak, v něm 3 šípy. Kolem z části vyšlapaný opis: .... ni Robotu to Boqp na Bebieli,.. ^lotoe Bemtntscpre Bsnul 10 ano Bropnp a ^fafeqm; Bpíirj $an Brpjíojf ^flotofhtj ? ^fíorotq a na IBoIejjfnp. IBagiq Bef IBtefco ^toeljo ^farp 85 a fofo Bqiekaraage Bíafjoslanienefjo a Babostneíjo ob j tnrítopd; laDjkrpjjenij.

Č. IV. 0-90 x i*8o m veliký s vrchními otupenými rohy; uprostřed kartuš, v ní nápis v 12 řádcích: J^ofjřeb ejlorotcp ítpt sobte Bbpocproam 10 íomío ípobte. Roleto praqg roejbegJTt (Epbage ^larap mtlegp- Bferaji ío bobe koneqnie Baňa fpraraebliratm toieqnte. HTi; rípejjlt bil mít to rabojít líDieq a pni bub ni pobojjnojít.

Pod kartuší je znak se 3 šípy; kolem opis: Keífja MDXCIIII (=1594) Bropnp a ^íaíeqnp $ an (Síiqi ^[lotofht \ Sflorotc a na too* lejjttt ni jíaqi 18 £ef jatnocbotoany loto polonia' gejí a ni |. I. obpe* qitoa oqtekatoage Bíafjoflatoeneíio 2B?kqij]tntj:

Č. V. o-68 x i-io m veliký; vyplněn postavou hošíka se sepjatýma rukama, v nichž drží kvítek. U nohou má znak s 3 šípy. Kolem opis: JCeífta 1606 otttqel... Brtjjíoff Jferbtnanb £\)n Bropnefjo a ^faíeqnefjo Btjíteqe $ana 3$ana ^fíotofkeřjo \ ^flototq a na l$)oIe]]hi; a íoío ob* poqttoa ni BnjJIo J^ano. Na spodním rohu značka: M.

Č. VI. 0-70 x i-io m veliký, vyplněn postavou malé dívky se sepjatýma rukama, v nichž drží kvítek, u nohou má znak se 3 šípy; kolem opis: Befíra 1610 Bmqela na Bebteli genj ,f>Iotoe Bcolt J^anna... Bcera Bropneřjo a ^faíeqneljo Bgíterp J^ana... ^floiojkeíjo p ^flototíj a na BPoIeJjht; a íoío obpoqttoa.

SOCHY.

V místě i v okolí stojí více soch, vesměs v životní velikosti, jež založeny byly rodinami hrabat Mollartů a Meravigliů.

je z přílepského

Sousoší Piety stojí na návsi; matka Boží drží na kolenou Krista P. Sousoší stojí na sloupu s hlavicí se závity na rozích, mezi nimi hlavičky andílků. Sloup i sousoší — umělecky slabé pískovce. Pochází z 1. polovice XVIII. stol.; v r. 1900 bylo opraveno.

P. E. Q. V. M.

M. I. Q. V. M. Q. F. V. K. E. F.

Socha sv. Jana Nep. stojí u kostela na korinthském barokním sloupu s festony a hlavičkami andílků na hlavici. Na podstavci kartuš, v níž nápis:

Nad nápisem pod hraběcí korunou allianční znak hrabat Mollartů a Meravigliů a datum 1704. Na ostatních stranách podstavce je po růžici. Kolem stávalo osmiboké zábradlí z kuželek. Zdá se, že stávala na tomto podstavci jiná socha, neboť nynější je novějšího původu, bezcenná.

Socha s v. Josefa v životní velikosti z přílepského pískovce stojí u silnice do Rakovníka v lese. Na podstavci prázdný allianční znak, pod ním nápis:

< tu

> ••

W : Q:VM :FF : IW :

V \0

D.

¹

em visí obraz, jenž dříve byl na hlavním oltáři; představuje také „povýšení sv. Kříže“ a byl malován Janem Kroupou v r. 1848.

Sochy sv. Veroniky as v. Maří Magd. v životní velikosti, empirové, stojí v kněžišti ve výklencích otupených rohů.

Bokové oltáře, oba pendanty v sloupkové architektuře; na východním visí obraz sv. Jana Nep., 2-00 m vysoký a i-io m široký.

²

Popis obrazů těch viz v Soupise Rakovnicka I. dílu (hradu Křivoklátu), str. 140.

³

Omylem namaloval Hellich sv. Martina jako biskupa a ne jako rytíře, jak bylo zamýšleno, i snížil proto původně sjednanou cenu 800 zl. na 530.

Pavlíkov.

J. S c h a 11 e r, I., 138; F r. Levý 390; Jan R e n n e r 247.

OBEC vznikla za Jana Lucemburského, řídíc se právem německým a byla vždy manstvím Křivoklátu. V XV. století psali se Sulkové Šlovští z Pavlíkova. R. 1585 propuštěn Pavlíkov z manství a stal se statkem zpupným. Dědictvím dostal se po r. 1660 Renšperkům na Skřivani; v tu dobu bylo v něm 17 statků pustých.

Pravidelné rozložení usedlostí svědčí o novějším, kolonisačním původu nynější obce.

KOSTEL SV. KATEŘINY, filiální k Velkému Újezdu, stavěn od r. 1776 a 19. září 1785 posvěcen; přiléhá k bývalému hřbitovu. Orientovaná, omítaná stavba jednolodní, k níž přiléhá na východ kněžiště o jednom poli a segmentovém závěru. K presbytáři přistavěna na sever sakristie a na jih kaple Božího hrobu. Ze západního průčelí vyčnívá jednopatrová věž. Valbová střecha lodi a přístavků kryta jest taškami, báňová věž prejzy a lucerny sanktusníku a věže plechem. Budova jest na podélných stranách ozdob prostá, až na mohutnou hlavní římsu o mnoha článcích. Barokního rázu dodává jí architektonicky řešené západní průčelí, oživené čtyřmi pilastry s volutovými hlavicemi a čabrako-

112 vitým ornamentem, a ukončené kládím o trojdílném architravu, hladkém vlysu a vysoké římse, jež se nad prostředkem vytáčí v segmentový štít. Nad krajními pilastry jsou vyzděny attikové nástavce, ukončené po každé straně kamenným jehlancem. Na věži jest hlavní římsa na každé straně půlkruhovitě vykroužena. (Viz obr. 105.)

Vchody vedou do lodi dva: Hlavní v západním průčelí vrouben kamenným ostěním s uchy v rozích, nad nimiž nesou dvě pilastrové volutové hlavice římsu, vytočenou ellipsovitě nad středem. Druhý vchod vede z jižní strany, je menší, ale podobný předešlému až na to, že nemá nad ostěním pilastry volutové, ale toskánské a že stáčí se zde římsa upro-

fi

to* ⁹

Obr. 105. Pavlíkov. Pohled na fil. kostel, sv. Kateřiny.

střed ve dvě voluty. Vchod do sakristie, vedoucí od západní strany, jest zcela prostý ozdob.

Okna osvětlují lod dva páry, kněžiště jeden pár; jsou vesměs velká, segmentem sklenutá. Ve věži jsou na třech stranách sdružená okna, svrchem půlkruhová.

Uvnitř měří lod I4‘50 m délky, 9*60 m šířky a 11 m výšky. Kněžiště má 6*90 m délky, 7-25 m šířky a 9-80 m výšky, a otvírá se do lodi vítězným obloukem 7-00 m širokým. Prostor pod věží měří 5*40 ni délky a 2-70 m šířky. Lod sklenuta jest ve dvou polích českou klenbou, kteráž klenba jest i v jediném poli k n ě ž i š ťě, jehož závěr ukončen elliptickou polobání. Zdi oživeny jsou ve střední lodi čtyřmi pilastry s pozdně barokními hlavicemi, nad nimiž obíhá v lodi i kněžišti kládí.

Kruchta rozložená při západním průčelí spočívá na stlačené el-liptické polobáni.

Sakristie a kaple božího hrobu jsou zaklenuty klášterní klenbou.

Výprava jest v pozdním baroku. Hlavní oltář byl r. 1829 upraven Josefem Lokayem. Za tabernakulem visí na zdi obraz vstupu s v. Kateřiny do nebe, malovaný r. 1861 Jos. Hellichem. Nad postranními brankami stojí sochy sv. Kateřiny a sv. Jiří, stojícího na draku, v pravici se vztýčeným křížem. Na rámci tabernakula i oltářního obrazu sedí 6 párů rázovitě řezaných andělíčků.

Bokové oltáře s obrazy sv. Prokopa a sv. Vojtěcha (bez ceny) v stejné dřevěné architektuře.

/•

i";

SS

mmi#

'i

i-U

Obr. 106. Pavlíkov. Kostel sv. Kateřiny. Vnitřek.

Kazatelna dřevěná, stojí ve zdi uprostřed lodi. Na podprsníku sedí dva andílci a dvě hlavičky; podobní jsou i na stříšce, na které vprostřed stojí anděl s kalichem a křížem v rukou. (Viz obr. 106.)

Monstrance mosazná, zlacená 0-57 m vysoká, paprsková se 4 andílky; je z konce XVIII. věku.

Kalich, stříbrný, zlacený, 0-25 m vysoký, o-10 m v průměru číše; nožka, trojboký ořech stonku i košíček číše pokryt barokním ornamentem. Na číšce značka J. H. Jest z r. 1788.

Lodička na kadidlo mosazná, 0-15 m vysoká, stojí na elliptické nožce, 0-9 X o-n m velké, cele pokryta plamenovým ornamentem.

Kování na dveřích, pěkné, bývalo kdys pocínováno; jest z konce XVIII. stol.

Kované křížky nad věží i nad sanktusníkem, jsou úhledné práce z konce XVIII. věku.

Soupis pam. hist. a uměl. Pol. okres Rakovnický. Díl II.

I]C4

Zvony jsou na věži dva, v sanktusníku jeden.

Čís. I. V průměru 0-70 m, výšky 0-52 m. Ucha pruhovaná, na plášti na obou stranách po krucifixu a nápis: TEMPORE GEORGII ALOISII BENATSKI DĚKANI RACOVNICENSIS ET EIVSDEM DISTRICTVS VI-CARII FORANEI.

Pod korunou dvoj řádkový nápis mezi dvěma pásky arkatury: LETHA PANIE 1651 - TENTO ZWON SLIT GEST KE CZTI A CHWALE PAN V BOHV A SWAT PANNI KATERZINI - GIRZI SSTIECH RICHTARZ MARTIN PEIPAL YAN PESSEK WACLAW GIRASEK - CASPARVS OKDEL MNE LIL ZA CZIASV PANA YANA RAPHAELE GALLIDESSA Z ROZEN-DORFHV G. M. C. PANSTWI KRZIWOKLATSKEHO A KRVSSOWSKEHO SPRAWCZE.

Při dolní obrubě táhnou se dva pásky arkatury, stejné jako pod

korunou.

Čís. II. V průměru 0-42 «, výšky 0-32 m. Ucha provazcovitá, pod korunou záhadný nápis: (Viz otisk na obr. 107.)

pann/gporops    n$)f m

Obr. 107. Pavlíkov. Kostel sv. Kateřiny. Otisk nápisu na zvonu č. II.

Čís. III. V sanktusníku; v průměru 0-38 m, výšky 0-24 ni. Na plášti málo znatelný relief nějakého světce, pod korunou ornamentální pásek

barokový.

KAPLE SV. VOJTĚCHA byla na hřbitově u kostela na jih. Byla prý původní starší než kostel sv. Kateřiny. R. 1900 byla zbořena. Zbyl z ní jen kovaný křížek s 2 příčnýma rameny.

Petrovice.

Farní pamětnice z r. 1837; J. Schaller, I. 163; G. Sommer, XIII., 37; Jan Renner 250; A. Sedláček, Hist. slovník 691.

Původně stály na místě nynějších Petrovic Hlivojedy, TVRZ, dvůr a ves, na nichž seděl r. 1360 Markvart z Hlivojed jako man křivoklátský. Když r. 1507 zemřel Jindřich z Chmelíc, tehdejší majitel tvrze a pusté vsi Hlivojed, dostal se statek jeho zeti Petrovi Holému z Chrástu, kterýž vystavěl znovu tvrz a založil ves, kterou nazval Petrovice. Roku 1651 prodány byly pány ze Šternberka Karlu Heřmanovi hraběti z Dobrše, a byla nejen tvrz, ale ves zvána ,,pustou“. Roku 1660 převzal Petrovice Ota Jiří z Helversenu, za něhož byly propuštěny z manské povinnosti r. 1669. Pak šly z ruky do ruky, až je r. 1898 koupil od JUDra Hersche z Liberce kníže Max Egon z Fůrstenberka za 320.000 zl.

■v/

/>

r»

\)

</

.y

\ ...j

rc

Obr. 108. Petrovice. Půdorys far. kostela Navšt. P. Marie.

■ř

i*

?: *

il

Obr. 109. Petrovice. Farní kostel Navšt. P. Marie.

Ii6

Obec skládá se ze dvou částí: z dolních Petrovic, v nichž stojí zámek se dvorem a horních, tvořených několika statky, školou a kostelem s farou.

ZÁMEK petrovický, stojí u silnice rakovnicko-kralovické, jest prostá jednopatrová budova se štítem, v níž bývala domácí kaplička sv. Michala.

KOSTEL NAVŠTÍVENÍ P. MARIE farní, postaven r. 1715

Marií Annou z Valdštýna, provdanou za knížete Jos. Viléma z Fúrsten-berka. Jest z daleka viditelný, stoje na návrší nad obcí u lesa. K jiho-

C*.

r;

:■

<É&

ŠÉ

3*

—i

,t

»-

r;

mm.

[a i

Obr. no. Far. kostel Navšt. P. Marie. Vritřek.

východu obrácená kamenná, omítaná stavba záleží z lodi, jejíž střed jest výstupky na obě strany v příčnou lod rozšířen; rohy těchto výstupků jsou zaokrouhleny a připojují se k podélné lodi kostela vydutými oblouky. K lodi přiléhá kněžiště o jednom poli a závěru z pěti stran osmistěnu. Po obou stranách kněžiště jsou nižší přístavky, kryjící sakristii a oratoř. (Viz obr. 108.) Ze západního průčelí, rozšířeného o schodiště na věž a kapli Božího hrobu, vyčnívá trojpatrová věž. Zdi lodi, presbytáře i věže jsou vroubeny na nárožích pilastry, jichž trnož tvořen jednoduchým ústupkem a hlavice jsou ze zalomené hlavní římsy. Na západním průčelí mají však pilastry své — toskánské — hlavice a ještě nad nimi kládí zalomeno. Nad tímto průčelím vystavena jest nad hlavní římsou plná attika s výplněmi; nad pilastry ukončují průčelí kamenné koule a vedle věže jehlance, přes roh postavené. Mezi pilastry vyzdobeny jsou stěny výklenky s mušlemi

v obloucích, nad nimiž se římsy štítovitě zalamují. Od obou konců průčelí táhnou se k věži proláklé štítové nástavce.

Hojně rozčleněná střecha valbová s proláklou mansardou kryta jest

F.k

.....

•v

JL

vsm

-A ■ ,

■;

Má

n i¹ \5

1;S

MÍ

<&

Obr. iii. Petrovice. Far. kostel Navšt. P. Marie. Socha sv. Judy Tadeáše.

taškami a plechem na osmibokém sanktusníku nad kněžištěm a nad lucernou věže s cibulovitou bání. Na věži nachází se na každé ze čtyř stran spodní střechy po vikýři, v jejichž předních stěnách jsou ciferníky hodin. Celkovými poměry a rozčleněním působí zevnějšek kostela velmi příznivě. (Viz obr. 109.)

n8

Vchody jsou čtyry: Hlavní, pod věží, vrouben ostěním s uchy v rozích; římsa, jež oddělena od ostění vlysem s ellipsovitou kartuší, jest nad touto vytočena soustředně. Stejně vroubený jest menší vchod

r.....

®ggg

íy#

l sa

4|r1

isl j

i Pí

lí

*>

.a;

H : } \ v r

il'i' tm I

lí¹

Shí

RIK-0

Obr. 112. Petrovice. Far. kostel Navšt. P. Marie. Sccha sv. Venantia.

na věž od jižní strany. Prosté jsou vchody do oratoře od jihu a do sakristie od severu.

Okna osvětlují loď dvě po stranách a jedno v západním průčelí, presbytář tři, kapli Božího hrobu jedno, vesměs vrchem segmentová.

Ve věži jest ve dvou patrech po okně na třech stranách. Předsíň kristie mají po jednom okně.

a sa-

Vnitřek řešen jest uprostřed centrálně. Podélní 1 o d kostela,

Pt

*....................i

jk

........"-*7SS3Í

“

iOANKLS Ni^POMU' ;

7:CTMLS. V

■ Z:'\

■■■

Obr. 113. Petrovice. Far. kostel Navšt. P. Marie. Socha sv. Jana Nep.

1970 m dlouhá, 1570 m široká a 1270 m vysoká, má ve středu čtyry pilíře, dovnitř úhlopříčně situované, jež nesou českou klenbu; nad krátkými křídly příčné lodi pne se klenba valená. V kněžišti, 7-40 m širokém a 8-30 m vysokém, jest nad jedním polem klenba valená

120

s výsečemi a nad závěrem klenba klášterní s výsečemi nad okny. (Viz obr. iio.)

lilii

um

ÍŠ

gp

S,

UÉ

í:*T

Obr. 114. Petrovice. Farní kostel Navšt. P. Marie. Obraz Navštívení P. Marie.

K jihovýchodnímu boku kněžiště přiléhá předsíň, v níž jest schodiště na oratoř, a k severozápadní straně přistavěna sakristie;

předsíň i sakristie zaklenuty jsou křížovou klenbou. Uprostřed kostela v úhlopříčných pilířích jsou čtyry výklenky, v nichž stojí sochy čtyř evangelistů, dobře řezané, kromě těch pak jsou ve výklencích lodi sochy sv. Jana Nepom., sv. V e n a n t i a a sv. J u d y Thadeáše, všecky v životní velikosti. (Viz obr. m., 112. a 113.)

Kruchta zaujímá severozápadní část lodi kostelní a původně stála na dvou čtyrbokých pilířích; podkruchtí zaklenuto jest ve třech polích křížovými klenbami. Od r. 1909 je přední část kruchty vyložena před pilíře a vyzděna systémem Rabitzovým ve tvaru polovalené klenby s výsečemi nad otvory mezi pilíři.

Hlavní oltář jest nový, od r. 1891 v renaissančnhn slohu. Uprostřed oltáře visí obraz Navštívení P. Marie a po bocích 4 menší obrazy: sv. Anny, sv. Josefa, sv. Ludmily a sv. Václava.

Bokové oltáře v stejných dřevěných, barokních architekturách. Na západním visí uprostřed malý obraz sv. Jana Nepom., ležícího na Vltavě, slabý; po stranách stojí v ž/₃ životní velikosti zlacené sochy sv. V o j t ě c h a a sv. N o r b e r t a. Na římse každého z obou bočních oltářů sedí po dvou andílcích. Na protějším bokovém oltáři visí uprostřed obraz sv. Františka X a v., umírajícího na poušti a po stranách stojí dvě sochy světlonošů, černochů se zlacenými rouchy. Oba oltáře jsou z druhé polovice XVIII. století.

Obraz Navštívení P. Marie, oválný, 1-50 m šir., 2-50 m vysoký, visí v presbytáři; druhdy zdobil hlavní oltář. Kromě P. Marie a sv. Alžběty jsou zobrazeni sv. Josef a Zachariáš. P. Maria má zlaté opánky a korunu, obé z plechu. Výborná malba z počátku XVIII. století. (Viz obr. 114.)

Obraz ukřižovaného Krista P. 074 m šir., 1-55 m vysoký, na plátně v rámci, zdobeném akantovými listy, svrchu půlkruhovém, visí ve vítězném oblouku. Dobrá malba z počátku XVIII. století. (Viz obr. 115.)

Obrazy dva, stejně velké, po 1-25 m šíře a 2-20 m výše, visí za hlavním oltářem: 1. S v. Martin na koni poděluje pláštěm vojína v brnění; za hlavou světce dva andělé.

2. Stětí sv. Jana Křtitele; tento leží bezhlavý na zemi, nad ním zbrojnoš třímá nad mísou hlavu světcovu, ukazuje ji Herodiadě, oděné v bílý a zlatý brokát a červený plášť, za níž stojí tři ženy. Obě malby na plátně jsou dobře malované, ale velmi sešlé a pocházejí z původní výpravy kostela z počátku XVIII. století. (Viz obr. 116.)

Mříže před hlavním oltářem, pěkně kované, byly druhdy před bokovými oltáři; jsou z polovice XVIII. stol.

Lavice dubové, 2-90 m dlouhé, 19 kusů; přednice s výplněmi lištovými, v postranicích vyřezávané akanty.

Monstrance 0-55 m vysoká, 0*26 m široká, stříbrná, částečně zlacená, barokní, stojí na elliptické nožce 16 X 20 cm v průměru, zdobené

122

5S

■i yj

u.

í*

>-=—řr-^»

.^r

Obr. 115. Petrovice. Kostel Navšt. P. Marie. Obraz Krista.

tlačenými ornamenty kolem čtyř kartuší. Na kulovitém ořechu tři kartušky; na paprscích stříbrný věneček z ovocných festonů, nahoře krucifix. Na spodku nápis: Von Riesenberger Duxer Silber. (Viz obr. 117.) Značky:

'75

■i

i

&

.

«y

' .^^tČwssSBay. ^

'wPK

i*Y»

_«*;:í

■

r>4

á"

^ts

Si-

>

s^y ■ ‘^%y^š

Ví

r l*

uJWxá

"*f!'

riP

:ň}iy

■ ^S:^PŘ

SBSěm

p*~    i-*.

%tei

.

Ciborium stojí na oválné mosazné zlacené nožce, o-i6 x o-2i m v průměru, zdobené 3 hlavičkami andílků; vejčitý ořech nese stříbrnou, zlacenou kupu, 0-08 m vysokou a o-iD/o m v průměru, vězící v stříbrném

< .v

tm. .

ÍV A

4/*t"

Ml

•Ui

Obr. 118. Petrovice. Kostel Navšt. P. Marie. Ciborium.

košíčku prořezávaném květinovým ornamentem. Báňovitý poklop ve tvaru koruny, zdobené akantovým páskem, ukončen jest kouličkou s křížkem. Dobrá práce v slohu německé renaissance z konce XVII. věku. (Viz obr. 118.)

126

Kalich č. I. zlacený, 0-24 m vysoký, výška kupy 0*08 m, průměr 0*095 m. Stojí na kulaté nožce při okraji vroubkované, číška hladká, dole paprskovitými vruby zdobená. Nápis na nožce: I. NACHT.

Kalich č. II. zlacený, 0*23 m vysoký, číška 0*09 m vysoká a 0*09 m v průměru, stříbrná, hladká.

£•5

fv-j

í V;

~r<r-~TT7T.

ani:

ií

Ur

pí

-V*'

IP

BiFsliííi

líSš

'c'-wSř:'i

jjl

II

.1

®E:"2í

jpss

i-

I PílÉ® f

VJ

-p. vrif

. p i&m

E»

r:

m^K

MÉ

ÍP.':

r.

fSUJ

-w.

•'. 4rmr *

dl

■J

ss

Obr. 119. Petrovice. Kostel Navšt. P. Marie. Kasule č. I.

Kasule č. I. i-oo.m dlouhá, 0*65 m široká. Na žluté půdě stříbrem tkané květy výborné práce ze XVII. století. (Viz obr. 119.)

Kasule č. II. i-oo m dlouhá, 0*62 m široká. Na rudé půdě stříbrem tkaná lupena. Z polovice XVII. století.

Kasule č. III. i-oo m dlouhá, 0*65 m široká, brokátová, na fialové půdě zelené ratolesti se žlutými květy; v středním pruhu páví oka. Z konce XVIII. století. (Viz obr. 120).

Kasule č. IV. i-oo m dlouhá, 0-65 m široká; na zelené půdě červené a stříbrem tkané květy; střed brokátový, na žluté půdě různobarevné květy. Z XVIII. století.

Kasule č. V. i-oo m dlouhá, 0-62 m široká; na bílé dykytě vy

:%V{

11 BIS

MtU

la

MB

igri

1®S

te

jjf#

" • : 4B|

W*h

|g

Vfiřr

»• íé

ki

sSS

Ipsly

ses

BS

*": ~.-iy

ff;

Si

M«§®

ž-íf

Wě/

I W*HW&MĚ

P^Sal

'4k^§§ÍI

gisí# ty*.

*:V

Kgli

KM

Obr. 120. Petrovice. Kostel Navšt. P. Marie. Kasule čís. II.

šívané rúže; na středním pruhu zeleném taftovém vyšívané karafiáty; z XVIII. století.

Pamětní kniha růžencového bratrstva, 0-23 X 0-34 m veliká. Na titulním listě znak Valdštýnů a nadpis: Ave Maria Gratia plena Dm tecum.“ Opis: „Factus est Dominus Protector Meus.“ Psán r. 1719.

Desky této knihy z hnědé teletiny s tlačenými ozdobami a reliefem P. Marie uprostřed.

128

Zvony visí ve věži dva: Čís. i. Výšky 0-54 m, v průměru 070 m. Ucha vroubkovaná, pod korunou nápis: Iefa bopjljo M° CCCCC⁰ XXV0 fenfo jraon bydatt ob misfta fomasse ra Itjfomierpnrfp

Na plášti relief Krista P.

Čís. 2. Má 0-46 m výšky a 077 m v průměru. Ucha vroubkovaná, pod korunou ornamentální pás. Na plášti relief ukřižovaného Krista P. s P. Marií a sv. Janem; týž relief na druhé straně pláště.

FARA stojí na sever od kostela, jednopatrová budova v jednoduchém baroku z r. 1715.

SOCHA SV. JANA NEPOM. stojí na cestě k Šanovu. Na sloupu pískovcovém, s barokně korintskou hlavicí postavena soška, as o-8o m vysoká. Na podstavci sloupovém v předu kartuš s vypršelým nápisem. Jest z prvé polovice XVIII. století.

Pístný.

A. Sedláček, VIII., 97; J. R e n n e r 337.

TVRZ a osada stávaly blíže Hřebečník. Pocházel odtud slavný husitský válečník Mikuláš z Pístného. Ves byla již r. 1556, když koupil Jindřich Týřovský z Einzidle Hřebečníky, pustá a tvrz pobořena.

Příčina.

A. Sedláček, Hrady a zámky, VIII., 118; F. Levý 262; J. Renner 256.

TVRZ zde stávala manská ke Křivoklátu od počátku XIV. věku. R. 1599 koupil ji Havel Hrobčický na Petrovicích a byla od toho času opuštěna. Zachovány jsou ve vsi zdi hradební, místy až 2 m vysoké.

Pusto věty.

J. Renner 163.

B.

Sídliště (nedaleko zastávky lašovické) v lese zvaném ,,v hlybokým" sahající z doby knížecí až do XV. stol. Střepy v museu rakovnickém.

Rakovník.

Prameny: Nejstarší kniha g r u ntovní a kšaftovní, založena r. 1380. Registra král. censu a berní z 1. 1436—1450; Kniha smluv, trhů a odkazů zl. 1455—1506. Kniha gruntovní červená z 1. 1512—1565; Matriky od r. 1612.

Literatura: C o s m a s Ser. r. Bohem, I. 9. J. S c h a 11 e r I., 78. Rukopis topograf. zl. 1826—1829 v archivu král. čes. Musea. Heslo: Rakonitz. G. S o m-m e r XIII., 1. Dr. Duras Jos., Die medizinisch topogr. Beschreibung der Kreis-stadt Rakonitz. Památky are haeologické II., 10. B. Grueber, Die Kunst d. Mittelalters IV., 44, 76. D r. M. Š t e m b e r a, Místopis města Rakovníka,

"yi.

au

JB

lř

feSs,

jm\|

ty

<r i

J»C

,<£r.

\'i

ifni

I amm

i'IÍ} Lit

a*;

f.

W/|

■ftr****

3§sLJ mu\V

iiio m a 5

Ťt-yAi -=

<i/tfíli liŽ*

[f:

-!«!

ní|₍

m,

na

3Í0

MM

ilhll

I

s.

i.

t-

:!í»

I#'

ilĚ

11

iit

\i

wsm

Obr. i2i. Rakovník. Pohled na město dle kresby Jana Willenberga z počátku XVII. století.

Tř

,1

ll

I1B

^1\ V

W) l'I

**o

ÍÍL

SI

ffl

130

M i 11. d. Zentralkom.N. F. III., IX. A. S e d 1 á č e k. Hrady a zámky. VIII., 30, 40, 56, 95. Týž. Histor. slovník 755. Dr. J. Emler ve Věstníku král. společ. nauk: Paměti Rakovnické z 1. 1425—1637. v r. 1894, IO- Dr. J. Neuwirth, Ge-schichte d. christl. Kunst in Bóhmen 414. M e t h o d VIII., 102. Dr. Z. W i n t e r, Čechy IX, 1—31. Týž v Časopise Č. Musea 1886, str. 225; 1887, 168 atd. F.Lehner, Děj. č. umění, II., 95. F. Levý, Děj. m. Rak. z r. 1896. J. R e n n e r, Pop. o. Rak. z r. 1902, 261. OttůvNáučný slovník, XXI., 264 (od Lochma n n a), M e y e r’s Konv.-Lex., XVI., 581. Dr. Č. Z í b r t, Bibliografie čes. hist., I., č. 3676.

Turistická literatura: J. Kavka, Průvodce po kr. Čes. VIII., 61. J.Renner, Průvodce Křivoklátském a Rakovnickem v 1908. J. Nitsche, Das Púrglitzer Thal, Wien, 1876.

Pohledy na Rakovník. Rytiny V. Hollara dle Parthaye č. 815. J. Willenberga v Paprockého Diadochu (kol r. 1600). (Viz obr. 121.) Jak. Sandrarta na lemu

■v:---

mm.

Obr. 122. J. Sandrart. Pohled na Rakovník z lemu mapy Čech r. 1666.

mapy Čech z r. 1666 (viz obr. 122.). Miniaturní malba Jak. Špačka Hradeckého v kancionálu literátů list 224 (t. č. na děkanství). Malba na plátně na obrazu N. Trojice, dole Rakovník ve válce 3oleté (s 4 branami), opraveno Samuelem Torerem r. 1710 (t. č. v měst. Museu). Tušovaná kresba: F. S. Werna as z r. 1730. (Viz obr. 123.) Fresková malba na klenbě nad schodištěm v radnici z 2. pol. XVIII. st. Zinkografie dle kreseb V. Kroupy, V. Brechlera a K. Liebschera v Hradech a z. VIII.

B.

Sídliště s pazourky a střepy typu nordického, dále hradiště s kulturními jamami. ,,Na Bendovce" nalezen fasetovaný mlat. Nálezy v museu rakovnickém.

I. Historický přehled.

Předhistorické nálezy v okolí Rakovníka v sousedství kostela sv. Jiljí svědčí, že již v pravěké době vznikla tu osada. První bezpečné zprávy o Rakovníku jsou z r. 1119 o zpevnění tamního kostela za knížete Vladislava I., který znovu postavil i blízký hrádek Křivoklát, pod jehož správu podřídil i Rakovník. V XIII. věku stal se tento sídlem župy, která zvána Rakovnickou, ale též Rokytenskou dle Rokytna, staršího

názvu Rakovníka. Václav II. vysadil Rakovník za město, na dále poddané však královskému hradu Křivoklátu. Král Jan potvrdil 15. září r. 1319 výsady předešlých panovníků, zaručiv Rakovnickým kromě mnohých práv i to, že v případě zástavy města nepodléhají měšťané zástavnímu pánu, ale zůstávají pod komorou královskou. Město bylo často zastaveno, obyčejně s Křivoklátem, zejména Vilému Zajíci z Valdeka od 1310—1319, pánům z Janovic r. 1323, Ješkovi z Olbramovic r. 1335 a měšťanu kutnohorskému a nákladníku hor Heinlinovi r. 1343—1347. V bouřích husitských dobyt byl Rakovník a vypálen r. 1422 od Alše ze Šternberka, v jehož moci zůstal do r. 1453, byv od něho i znovu opevněn. R. 1471 dovoleno městu ohraditi se zděnými hradbami a branami a užívati svobod měst hrazených. R. 1482 dosáhlo právo znaku: červeného

tm

h

i A_- řri A . ,

$.

•r

■OTnJWí***"™''' V.    T*S54.M-*-

52SSS

18

gi®S

—v'⁴' ’

Obr. 123. Pohled na Rakovník z první třetiny XVIII. století. Dle tušované kresby F. S. Werna.

raka na bílém štítku, nad ním Vladislavskou korunu mezi 2 věžema s otevřenou branou se zavěšenou mřeží, vše v modrém poli.

Když zastavil císař Ferdinand I. r. 1536—1542 Křivoklát s Rakovníkem Albrechtu hraběti Šlikovi, upíral tento městu získaná práva, ale město při vyhrálo. Rovněž arcikníže Ferdinand Tyrolský — jemuž zastaven byl od r. 1566 Křivoklát se vším zbožím za 40.000 kop — chtěl slib poddanství na městu, a když jeho nedosáhl, mstil se útisky, jichž konec byl až r. 1579, když dluh splacen. R. 1587 povýšen Rakovník císařem Rudolfem II. na město svobodné. Mezi tím zakoupila obec r. 1568 tvrz a dvůr Kokrdov za 930 kop m. od Jana Ml. Šlacha ze Hřivicar. 1613 Seno-maty od dcery Václava Hochhausera, Johanky z Kolovrat za 24.500 kop m. Po smrti cis. Matyáše stáli Rakovničtí při stavech, jež neuznali Ferdinanda II. a účastnili se bojů dne 30. října až 4. listopadu 1620 před Rakovníkem, které svedli vévoda Maxmilián a Buquoy s vojskem Bedřicha Falckého, vedeným knížetem z Anhaltu. Po bitvě Bělohorské Rakovník

9*

132 poddal se císaři a zůstal ušetřen, jen na obrácení k víře katolické vyslán do Rakovníka jesuita P. Kotva, jehož vlivem do r. 1628 přestoupilo ke katolictví téměř všecko obyvatelstvo; následkem toho Ferdinand II. potvrdil téhož roku městu všecka stará práva. R. 1631 vtrhli Sasové do Rakovníka, ale byli brzo vypuzeni cis. generálem Holkem, který kázal město, jež podezříval ze spojenství se Sasíky, vydrancovati. Též v 1. 1634, 1639 a 1647 vypleněno posádkou švédskou a ježto v těch letech neméně trpělo žoldnéři císařskými, bylo téměř vylidněno. Sotva se město vzpamatovalo, bylo opět pleněno Francouzi r. 1741 a obsazeno v r. 1747 vojskem ruským, vyslaným Marií Terezií na pomoc. Jako v uznání minulých útrap potvrdila císařovna Marie Teresie 16. února r. 1748 Rakovníku všecka privileje od Jana Lucemburského až po Ferdinanda II. Než brzo na to v r. 1757 vpadlo do města vojsko pruské a to dvakrát za sebou. R. 1787 přenešeno sídlo krajské správy do Slaného, čímž město na vývinu utrpělo. Teprvé od druhé polovice XIX. věku opět město vzkvétá.

Rakovník trpěl i živelními pohromami a to požáry v 1. 1422, 1567, 1636, 1733, 1751, 1753 a 1772; povodněmi v 1. 1537, 1593, 1608, 1698 a 1872. Mor hubil obyvatelstvo jeho v 1. 1582, 1680 a 1726.

II. Rozvoj městského půdorysu.

Rakovník rozkládá se při levém břehu Rakovnického potoka na jižním svahu nevysokého hřbetu, postupujícího od západu k východu; založen byl jako slovanská osada, opevněná vály a vodou, kterou se daly příkopy zatopiti řadou rybníků po jižní straně města i západně nad městem. Na západní straně města rozkládal se rybník ,,sladovníků“, který byl vysušen ku konci XVI. století. Pod tímto byl rybník ,,jezero", při východní straně města rybník ,,Sekera", z něhož se zatápěl kostelní příkop. V novější době se změnila jména těchto rybníků, z nichž jsou vysušeny ony, které byly na levém břehu potoka. (Viz plán města tab. I.). Kry-stalisačním jádrem osady byl chrám, v jehož opevnění, ,,Zákostelí“, byla fara, rychta a škola.

Středem města jest velké náměstí na západ od Zákostelí, s kterým bylo spojeno mostem přes hluboký příkop. (Viz obr. 124 a 125). Z náměstí vycházelo se ulicemi Svatojilskou na západ, Lubenskou na jih, L i š a n s k o u na sever; z prostřed severní strany náměstí vedla kolmo na podélnou jeho osu ulice hrnčířská, která rozšířena při náměstí v jakési trhoviště a zúžovala se k bráně lounské. Vestavením domů rozdělena později v ulici Kamennou a Masnou. Z jižní strany náměstí odbočovala ulice Blatenská. Na počátku XV. století rozšířilo se město za hradby v předměstí Bezděkov na východ a B 1 a t n o na jih. V r. 1436 měl Rakovník 209 domů, z těch bylo 147 uvnitř hradeb (5 pivovarů a 17 sladoven).

«6; \5 +

[//

¹ <³!

W/

ro

fV

,*//l

<*.

<£

■A

10

71

(V

z&\

•—‘Li

Dl

fel!

t.

?Aw#

'O/

t/fA

*.

•'i

•2

’ f*A

í.

*Pr

*t i á7s

&.V*i*v5k 4®í

7W x vMěM x <^v

í.

* ...

.L

<?

v?

!L

íkoudřaký ryKtjří¹

<£

■j

í/v?

-i

v,

A.

i.~

í.

iDoi

rybník'

r*

r©

r€>

Z.

...

-100

|0G_

5ao m

Tab. I. Rakovník. Plán města a nejbližšího okolí z i. pol. XIX. stol.

Vysvětlivky k půdorysu města:

1.    Brána. Lubenská (nyní zbořena).

2.    Brána Pražská.

3.    Brána vysoká čili Lounská.

4.    Děkanský chrám sv. Bartoloměje.

5.    Hřbitovní kostel Nejsv. Trojice.

6.    Kaple sv. Rocha.

7.    Radnice.

8.    Sloup P. Marie.

9.    Budova české reálky.

10.    Budova soudní.

11.    Budova městských škol (nyní zbořena).

12.    Zvonice při děkanském chrámu.

13.    Fara.

A. Předměstí sv. Jilské.

Lubenské. Pražské.

D. Stodoly před Vys. branou.

B.

C.

i

:

i

!

Ý

«■

i

Značnému rozvoji těšil se v XVI. věku, kdy r. 1546 opatřeny ulice dlažbou a k městu počítala se z předměstí: Svatojilské (na západ), Plzeňské (na jih) a Pražské (na východ).

V druhé pol. XVI. st. přestavěno mnoho gotických domů na renais-sanční, jež zdobeny hojně sgraffity, tak na př. dům Tom. Bečváře ozdoben r. 1563 sgraffittovým obrazem soud Šalamounův představujícím. Malebnosti městu ubylo, když kázali konšelé po ohni r. 1567 všecky pavlány odstraniti.

■o

Zf....

já

..

lim

orní!

_-*',r * * • & - -

..

• í. ■ - •-

mm.

.... . *-

-

Obr. 124. Rakovník. Velké náměstí kolem r. 1860.

Blízko zániku však bylo v XVII. věku, kdy po válce 3oleté mělo jen 123 domy obydlené. V r. 1651 napočítáno 51 usedlých občanů a v r. 1681 dokonce pouze 30. Během XVIII. věku se poněkud zotavilo; pro židy mělo čtvrt v severozápadním cípu blíže hradeb, kde r. 1763 si zřídili synagogu. Domky židovské, z nichž některé podnes se zachovaly, byly většinou dřevěné. V r. 1801 čítal Rakovník 244 domy, z těch 159 uvnitř hradeb.

V prvé polovici XIX. věku změnil se obraz města částečným pobořením hradeb a zavezením příkopů kol chrámu i města, jakož i zbořením bran Svatojilské a Lubenské v r. 1837. Kašna z Velkého náměstí odstraněna již r. 1831, když náměstí předlaždováno. Pohromy válečné a časté požáry pomáhaly také stírati s obrazu starý ráz.

Zbořením staré školy, přestavbou chrámu a výstavbou nových škol a některých domů městských dokonána změna silhouetty Rakovníka, v němž v r. 1900 napočítáno 6615 obyvatelů v 625 domech.

ť : i \ ^kéy\ ®

* ..? A FA"

.k •, , ⁻---

;-

řdB

- \

“S<

T1;

ftfc! i.ii

■%

li*

* vi

Obr. 125. Rakovník. Husovo náměstí

Sř

sv:

rt

gna

SkJ

pí

r. 1912.

i;

iři

v”'-⁴ J

MÍ

r-ar

■z,

III. Opevnění města.

Nejdřív — r. 1119 — obehnáno vály a ohrazením Zákostelí, t. j. kostel s nejbližšírn okolím. Hradby byly dřevěné, z kolů těsně vedle sebe do valů zaražených; před vály byl kolem příkop napuštěný vodou z rybníka Sekery, přes který z náměstí byla chrámová pevnůstka přístupna mostem, zprvu dřevěným, později klenutým.

'i 1/1

vni

m mm

š‘!’ MIM w mim xr■ u'nnm\

in -

Později — ale ještě před husitskými bouřemi — bylo obklopeno město vály a dřevěnou hradbou. Ta neodolala útoku Alše ze Šternberka r. 1422, kterýž dobyv města, usadil se v něm, a vyspravoval opevnění.

whÍK

i/fji

lil!

i I Iffiíu

I#- Ů4Sssř

g;

lili

b w¹

k <m¥

i -11

Ačkoliv bylo Rakovnickým povoleno od roku 1471 zpevnění města zděnými hradbami, nedošlo k tomu až v XVI. věku. Hradby tyto obklopovaly celé město a záležely ze zdi nepříliš vysoké, na které postaveno vyložené dřevěné podsebití, podporované trámovými krakorci. Podsebití bylo pobito prkny s vynechanými střílnami; střechy kryty byly šindelem. Místy, zvlášť na straně jižní, ale zůstaly až do XVII. věku hradby srubové, hlínou oblepené. R. 1517 sjednáni dělníci ze Senomat „zdi hradební lepiti" a mistři tesařští Král se Srarpesem dělali „chodby na valech", v nichž tesař Jan provedl poklopy.

yA

77//k

mzy/y/yy/Z-.

y/7//

Obr. 126. Rakovník. Ideální průřez městskými hradbami.

R. 1595 žádala obec na králi právo odúmrti „na doplnění městských hradeb". Na již-ní straně města trpěly častými - povodněmi. AAAAz Příkopy zanášely se bahnem a zarůstaly rákosím — jak víme ze stížnosti jakési obhledací komise v r. 1608. V r. 1632 byly nákladně všecky hradby opraveny; obnova jejich byla dokončena až roku 1676 Vlachem Basilem Pavilem, usazeným v Petrovicích. Hradby byly ve vzdálenostech 80 m prostoupeny věžovitými baštami, ponejvíce okrouhlými, vyššími než hradební zdi, opatřenými též podsebitím se střílnami a ukončenými šindelovými stanovými střechami. Zbytky těchto hradeb i bašt dosud se zachovaly; jsou z lomového, neomítaného kamene a přerušeny jsou jen u kostela a na západní straně. (Viz obr. 126.)

136

V čtyřech světových stranách vedly v hradbách brány do města: Pražská, Vysoká, Svatojilská aLubenská. Poslední dvě byly v r. 1837 zbořeny. Kromě těchto věžových bran bylo v hradbách několik výpadních branek, tak zejména u kostela a na severní straně v zahradě děkanství.

PRAŽSKÁ BRÁNA.

Vyobrazena v Sedláčkových Hradech od V. Brechlera VIII., 40; opravný návrh arch. L. Láblera v Archit. Obzoru IV., 20, tab. 25.

Když r. 1515 přikročili měšťané k stavbě nynější brány, místo do té doby stávavší dřevěné brány „Zákostelecké", vyžadovalo mnoho času zavážení podzemních chodeb, jimiž byla spojena brána s chrámem sv. Bartoloměje.*) Starou bránu strhl tesař Král. Novou „Pražskou bránu" postavil mistr Jan, kameník, jenž dostal 1 kopu gr. „základného" a za další stavbu 7kopgr. Krov svázal mistr Jakub Městečky za 21 kopu gr.**) Na stavbu brány půjčili sousedé 178 kop gr.

V    pádu nebezpečí přepadení (v r. 1608) zasypali tuto bránu, rovněž jako i ostatní, kromě Svatojilské, ve které ale hlídalo vchod dnem i nocí 20 ozbrojených měšťanů.

V    r. 1903 opravena touto dobou už valně chatrná brána Pražská dle návrhu c. k. stav. r. architekta L. Láblera stavitelem Ed. Sochorem z Prahy. Hmotná hranolová věž na půdoryse 9-80 m širokém a 9-47 m hlubokém, má zdi 1-40—i-6o m silné, až k hlavní římse pouze 12-30 m vysoké, z lomového kamene, na zevních stranách z přitesaných kvádříků, na nárožích, ostěních a římsách z tesaného pískovce. Kryta jest kůrkami na sedlové io-8o m vys. střeše a čtyřech nárožních věžkách, jež spočívají na vyložených konsolách, odkudž až pod římsy provedeny jsou z hrázdě-ného zdivá v trámových kostrách. Nároží střechy i hroty věžek končí měděné makovice. Brána bývala uzavírána oboustranně jednokřídlými vraty 2-70 m ve světlosti hrotitých otvorů širokými, na straně venkovské do příkopu také můstkem zvoditým, do prohloubení v průčelí zapadajícím. Dosud patrny jsou nad otvorem oba otvory pro řetězy na kladkách a v nadpraží trám. V předním průčelí jsou dvě malá obdélná okénka a nad nimi střílna. Nad otvorem brány jest ve zdi výklenek, v němž stával kalich. Na sever od vchodu jest na hlazené omítce opršelý nápis, v němž císař Rudolf II. žádá, aby Rakovničtí fedrovali komoru královskou, když se stěhovala r. 1582 před morem do Plzně. (Viz obr. 127. a 128.)

VYSOKÁ BRÁNA.

Vyobr. v Archit. Obzoru IV., 12, tab. 15. s opravným návrhem arch. L. Láblera.

Uprostřed severní hradební zdi městské proti silnici k Lounům stávala od prvního ohrazení města brána „V ě ž n í", která byla vždy vyšší

*) Na opravu bývalé brány vydáno r. 1449 6 grošů, 16 hal. za dříví a tesařům od práce 3 gr. a ,,na pivo" 4 haléře. R. 1515 koupeny k té bráně cep a puška.

**) Z knihy účtů: „Když s nim páni dílo projednali, dali mu 8 grošů, aby se vypravil z hospody."

4/ "

\ -/

lIÚíw

imí

m$Mr

M Ě&Ks

■M

í ■';■ i

: X: v- '

.<íy<

í-. J

r%

-A

>:

r<

v.

■-i

'■

j>V

A"

y ■*'"3

K JSÍ*

‘4

HKXi

Ke

INMii

ňi

HIS

«W»B£K*

SSSlft

í:, :

Ml

■ *&ja

::

;V" '

;|V

I

r ■

1/ '

t

u

t.

i.

I

;

=

m

V

F-r.

►

v

i

v.

\

a, jg

' -•—i

Týtnufis

íh

if

a

¹

i

I ll

\

i

'

*

■ I

jfil

W f

jj SSijlig

ifef.

i

;A

<

1

■ "Vv .ÁvA.-‘>5íai»s>

.

m

■

a

ostatních, aby z ní bylo možno přehlédnouti táhlý hřbet kopce, na sever od města od západu k východu rozložený. Brzo po dokončení nové brány

íh

I%éé

fflippý

S ■«5!fS 4. •

WWm

4 '4jJ

n%

tes

-4 r 4,1

■r .

IhmmB

r.;:;»sfP

* 'SSOIHS

• •'

■ Li,

Obr. 129. Rakovník. Vysoká brána. Pohled od západní strany ze Židovské ulice.

Pražské opravoval r. 1517 mistr Jan starou ještě bránu Vysokou a dáno mu za to 18 kop. Ale rok na to odhodlali se Rakovničtí vystavěti novou věž, jejíž stavbu sjednali s pražským mistrem Janem Chocholou; práci

,1

- Wm

■PW

_^»Jr4fcL

/'.;J

mM ibv

r I

, „ ,

s&m

~^*9Ít&j3r%r- i

ms

*■"zkZTH

fm

Háš

«#

gfl> •

:*ňfi

j*r^. i

33

šflí ř. ■»

JÉflPÉř, *fep

.. .

•. Z' . ji -

■?i ,*T

BÍm

P*K

*:

mmm

pM

m mm

ii ■' i H

isPí

£ tli

•tif.

ip,

;~r**a*^*.-*,Jf

Mg

kamenickou prováděl a místní dozor vedl parléř (polír) mistr Vít. Základy položil Chochola r. 1519 a dána mu 1 kopa ,,základného". Tesané kvádry p'skovcové k stavbě brány dováželi z Tuchořic a z Hlavačova, opuku z Mutějovic, vápno ze Žbánu. Cihly pálil městský cihlář a Pavel Skalník a Klatovský. Mistr. Jakub z Městečka dodal jeřáb a kolo. Také lešení dělal týž mistr, kteréž r. 1521 hrozilo sesutím. Dokončena byla stavba zdí r. 1522. Rok na to osadil mistr Vít kamenný ochoz, do jehož podprsníku vytesal znaky; dostal za to 10 kop. Omítána byla brána r. 1524 mistrem Vítem za 24 kopy. Krov vázal mistr Jakub. Pokryta byla břidlicí z Rabšteina mistrem Kunratem z Mělníka a mistrem Adamem. Přístup do věže: ,,šnek“, zjednán u mistra Chocholy. Na věž dán mistrem Ondřejem z Prahy orloj. V r. 1527 zavěšen do zdi pod ochoz zvon, kterým na poplach se bilo. Úhrnem činil tehdejší náklad na věž 550 kop.

V r. 1575 nově pokrývána břidlou mistrem Urbanem Zerberkem z Perná za 50 kop m., 2 korce žita a korec hrachu. Týž rok zavěšen do krovu hodinový cymbál a zvonec pod ochozem vyměněn za nový, jenž se po dnes zachoval. Stál 30 kop 30 gr. Obojí lil zvonař pražský Brikcí .z Cynperka. Na Vysoké bráně stále bydlel branný, někdy i dva.

R. 1646 poškozena brána bleskem, jenž rozbil jednu makovici a porouchal střechu. Opravu pořídil Adam Kratochvíl z Litoměřic nákladem 93 kop 51 grošů. V r. 1707 znovu pokryta střecha břidlou manetínskou . nákladem 228-36 zl. R. 1818 opravil kryt F. Šourek z Kolešovic. V r. 1849 opravoval krov věže mistr Jos. Hegr z Rakovníka a připojil k vazbě přístřešek nad ochozem na všech stranách. Při tom byla věž znova břidlou pokryta.¹)

Poslední opravu v r. 1905/6 dle návrhu stav. r. arch. L. Láblera prováděl arch. a stavitel Ed. Sochor. Při té dostala věž opět nový krov tvaru, jako měla původně, s otevřeným kamenným ochozem, kterýž také byl vyměněn. (Viz obr. 129. a 130.)

Mohutná stavba kamenná z ložných, nepravidelných kvádříků, na nárožích obrněna tesanými kvádry, skládá se z vlastní věže, kní přistavěného čtyrbokého schodiště a z předbranní. Věž sama stojí na půdorysu 9-80 m širokém a 9-15 m hlubokém na zdech 2-35 m silných, čítá krom přízemku 4 patra a ochoz, úhrnné výšky zdivá 31-30 m, i se střechou 46-00 m.

V prodloužení vnitřní hlavní zdi brány byly hradební zdi 1-20 m silné, po obou stranách věže vyčnívají pahýly, jež upraveny jsou jako opěrné pilíře o 1 ústupku a stříšce.

Oba oblouky v přízemí věže, severní a jižní jsou půlkruhem přepásané; oblouk venkovský uzavíral se mostem zvoditým, jenž spouštěl se přes příkop v předbranní a zapadal do prohloubení severního průčelí věže.

V koutech nad obloukem jsou patrny otvory pro řetězy mostní. Nad otvory vyvedeno jest v šířce bývalého mostu renaissanční kládí, slabě z líce zdi vyložené, z architravu, hladkého vlysu a římsičky o podvalku a destičce.

Okna jsou po jednom v 1. a 3. patře věže 0-92 X 1-35 m vel., obdélná, s okosenou zevní hranou ostění. V 2. patře jsou dvě okna, po jednom v severním a .jižním průčelí věže, velká, obdélná, s profilovaným ostěním a kamenným křížem. Ve 4. patře jest na těchže stranách po velkém okně hrotitém, s profilovaným ostěním a při poslední opravě

V.

..

mm

Obr. 131. a 132. Rakovník. Chrlič z Vysoké brány, nyní v sadě u chrámu sv. Bartoloměje. (Čelný a postranní pohled.)

znovu zasazenou kružbou ze dvou trojlistů do středního prutu a čtyrlistú v kruhu v oblouku.

Na východním průčelí prolomena jest zeď 4. patra malým obdélným okénkem. Nad tím jest až pod hlavní římsou ještě malé okénko, v jehož nadpraží jest vytesáno datum 1523 a značka kameníka Víta: W.

Arkýře k, v němž býval záchod, jest ve 4. patře na západní zdi. Spočívá na 2 konsolách o 3 destičkách a 3 podvalcích.

Hlavní římsa skládá se z šikmé plochy, na které nasazena gotická římsa, spodem vyžlábkovaná.

C h r 1 i č e měla věž pro odvod vody dešťové z otevřeného ochozu čtyři, z nich tři se zachovali, byť silně opršelí: Rytíř (viz obr. 131. a 132.), vepř a žába a jsou' postaveni v parku na jih chrámu sv. Bartoloměje. Na věž dáni nově tesaní dle 3 starých a čtvrtý ve tvaru okřídleného lva.

>

\ •'

egí-

m

U

Tfw

m

m

m

m

íjj

ikt

*}■

Šš

\x

ř

\

V\*

■'4

•>*f:

i

tel

x

M

|;:< •

V\VvV"

: \ ’

l ■

H

ÍVif^

Pi

:h

,4. ‘I

.    ^46

%

^*1

2SS

^JÍÉÍS&IS

m

:

■1'

i

,1

■ mň

A i-ÍSJ

Ss

v.

^•"rf    - -/■

$3

***4;

V

i

m

//

m

.

sSj

‘líswX

m

\, Nsr

'<V<

l

m

•&K33

>s''

vij

J

ÍJ

f^^lsÉ

b*3

|Šé

ti

v;

'JW

p*;j

Obr. 133. Rakovník. Ochoz z brány Vysoké, nyní v sadě u chrámu sv. Bartoloměje.

f ČíV

⁴

vÉ

3®

i

L.^L’i '

■

<*’ #

g§jj|

*t-

v,

)l

)3sFrá

'•TM

m

x 1

* ^4%y^Ě Ř

:

ří>

p-

i

i-

m

rá»~:

i

£1

K

; 1

VI

!

m

II

w

|P‘/ Á

¹ •

v

m

i₄4

Ochoz kamenný plný, 1-26 m vysoký, byl zdobený panellováním a lichou arkaturou pod krycí vrchní římsičkou, ukončenou dolů obrácenými liliemi. Plochy zevnější podprsníku ochozu rozděleny byly severní a jižní v 9 polí, východní a západní v 8 polí, vyplněných znaky zemským, městským a řemeslnických cechů. Uprostřed jižního podprsníku ochozu byl vytesán kalich. Zbytky ochozu sestaveny jsou v parku u chrámu sv. Bartoloměje a znaky zemský a městský v městkám museu. (Viz obr. 133.) Na věž dán nový ochoz dle tvaru bývalého.

Střecha vysoká sedlová, se dvěma makovicemi, nad nimiž jsou zlacené růžice, kryta jest břidlou.

Šnek, schodiště točité čtyrboké, kryté nízkou polovalbou břidlovou, přistavěn jest k východnímu průčelí věže, sahá do polovice výšky její, a umožňuje výstup až do 3. patra. Schodiště jest vřetenové, ramena jeho jsou 0-95 m široká. Schody jsou až do 3 patra kamenné, odtud povalové. Dveře do schodiště, 0-90 x 2-10 m veliké, obdélné, mají v obou koutech pozdně gotické konsolky.

Předb ranní — ojedinělý to případ opevnění věže u nás — na půdorysu 11-15 m širokém a 6-8o m hlubokém, vystavěno jest na severní průčelí brány; záleží ze dvou zdí kolmo postavených na bránu, spojených třetí zdí, v níž jest půlkruhový vchod, jenž druhdy se vraty uzavíral. Všecky tři zdi opatřeny jsou otevřeným cimbuřím se střílnami. Za cimbuřím jest uvnitř předbranní zed odsazena, tvoříc stezku, na které stáli obránci. Nad vraty jsou 4 střílny k severu směřující; ve východním a západním nárožním cimbuří jsou střílny úhlopříčně a v bocích předbranní jest po dvou střílnách krom toho jest též střílna při zemi po obou stranách. Přechod na obrannou stezku za střílnami není dnes patrný; děl se asi žebříkem, neb chodbou z 1. patra věže, nebo konečně z hradeb.

Uvnitř jest v přízemí brány kamenná valená klenba. V I. patře, kde bývalo vězení pro dlužníky, jest omítaná klenba valená s výsečemi. Dveře, 0-90 x 1-90 m velké se schodištěm do 1. patra věže vedoucím, jsou svrchem půlkruhové a uzavřeny jsou starými dubovými, svlakovými dveřmi, zevně plechem pobitými. Nyní jest v té místnosti Archiv městský. VII. patře byl trámový strop a přístup se schodiště jest dveřmi taktéž svrchem půlkruhovými. V III. patře byl rovněž trámový strop. Na ochoz vystupuje se dřevěnými schody uvnitř věže. Uvnitř ochozu bydlí hlásný.

Zvon pod římsou lit byl r. 1575, cymbál hodinový, jenž zavěšen ve vykýři věže je z r. 1581; oba jsou dílem pražského zvonaře Brik-cího z Cynperka.

IV. Jednotlivé budovy v městě.

DĚKANSKÝ CHRÁM SV. BARTOLOMĚJE.

Gel. Dobner, Monumenta I., 216. B. Gruebc r, Die Kunst d. Mittelalters IV., 43 s obr. č. 63—66; Mit. d. Zentral.-Kom. XVIII., 246. Dr. Z. W i n t e r v Methodu

IV., 11 a IX., 14. F.Lehnerv Methodu VI., 61., VIII., 28., X., 114; J. B r a n i š, Děj. středov. úm. v Č. 133, 153; J. M o c k e r, Plány v Methodu X., 128, 135 a 136.

_A

TJ

Ir

fC.

cn 430 o

5 S ? fi 0    *0

Obr. 134. Rakovník. Děkanský chrám sv. Bartoloměje. Půdorys: (černé zdivo starší než z konce XV. století, hustě čárkované zdivo z meze XV. a XVI. století, řídce čárkované zdivo z konce XIX. století).

a) Historický přehled.

V místech asi nynějšího chrámu sv. Bartoloměje stál románský kostel, zasvěcený sv. Mikuláši, jenž byl opevněn z rozkazu Vladislava I.

IO

Soupis památek hist. a uměl Pol. okres Rakovnický. Díl II.

r. 1119 příkopy, hradbami a vály. Když vyhořel, postaven byl bud na témže místě, neb vedle v prvé pol. XIV. stol. nynější kostel, jenž zasvěcen jest sv. Bartoloměji.²)

Z té doby pochází kněžiště a zbytky pilířů příporných na západním konci severní i jižní bokové lodi. Ještě v XIV. věku postavena kaple Panny Marie, nynější sakristie. Kostel ten, — jenž od r. 1384 povýšen byl na děkanský, — sežehnut byl r. 1422, když, stav se útočištěm Žibřida ze Chříče a kališnického obyvatelstva Rakovníka, byl vojskem katolických pánů Hanuše z Kolovrat a Alše ze Šternberka dobyt. Zachováno zůstalo pouze kněžiště a některé zdi z lodi chrámové. R. 1436 pamatováno bylo v odkazech na „opravu kostela" a r. 1442 na jeho opevnění. Teprvé po r. 1450 dostavěny lodi kostelní. Kamene použito z Mutějovic a z Tuchlovic, z něhož osazovali zedníci Tóma, syn Prokopův a Mates pilíře; též Petr z Lubné a Jan ze Sence stavěli se svými lidmi na kostele, tesaři Štěpán 0chvátá, Jíra se zetěm Jankem Řepínským, Matěj Zmučený a Toman Lišanský s osmi dělníky svázali krovy. Také hrnčíř Vaněk Uhřivý pracoval na stavbě; upravoval půdu pod dlažbu. Kamenickou práci svěřenu měl mistr Jan z Loun. Zevně byl z hrubá kostel dokončen do smrti krále Jiřího z Poděbrad. Klenby lodí, kružby většiny oken a západní portál jsou dílem z doby krále Vladislava Jagellonce. Portál jmenovaný byl proveden r. 1514 pražským mistrem Vítem. V r. 1519 vystavěl kamenický mistr Chochola z Prahy šnek u kaple P. Marie a r. 1524 sínec před vchodem severním. Věžičku nad kostelem provedl tesařský mistr Datl r. 1522. R. 1535 byl prolomen z jižní lodi vchod na hřbitov, který r. 1527 byl obehnán novou zdí. V r. 1549 vystavěna v právo od západního vchodu skrýš pro poklady. Sínec „pro šestinedělky" dala na poč. XVII. stol. postavit Alžběta Haufová; tento byl stržen r. 1885.

Vnitřní výzdobu pořídili si Rakovničtí měšťané od konce XV. do sklonku XVI. stol. Zejména dali uliti v r. 1492 největší zvon „Bartoloměj" a zvon „Václav"; r. 1496 koupili pro hlavní oltář skládací archu za 150 kop míš. R. 1499 dali uliti křtitelnici konvářem mistrem Janem (značka Y).

V    r. 1504 objednali kamennou kazatelnu dílem mistra Matěje Rejska z Prahy.

V    r. 1562 opravil Vlach Bernart dlažbu se svými lidmi. R. 1567 postaveny varhany a místo nich v r. 1610 nové od pražského mistra Tobiáše Hanzla, o 20 rejstřících, za 600 kop gr.; obojí stály „nad kaplou" t. j. nad nynější sakristií. V r. 1591 doplněna křtitelnice poklopem, litým mistrem Matoušem Flemikem z Rakovníka.

hViíí¹'

- -•

i*

Ví

SS

F k

pv i

msi

Wm i§|

JI W    ,

Obr. 135. Rakovník. Průčelí chrámu sv. Bartoloměje. Zvonice (v pozadí Pražská brána).

Opevnění kolem chrámu bylo stále udržováno, ba když hrozily nepokojné časy na počátku XVII. století, byla hradba kolem chrámu sesi-lována a příkopy před ní rozšířeny i prohloubeny. V 3oleté válce trpělo nejen město, ale i chrám, zejména v 1. 1620 a 1634; v tomto roce byl vypleněn a uloupeny ze „skrýše vedle vchodu" královské majestáty, sirotčí peníze, 20 kalichů a j. v. Švédy byl pak znovu zpustošen r. 1639. V druhé polovici XVII. a během XVIII. věku postaveny uvnitř nové oltáře, zejména hlavní oltář v r. 1695 od truhláře F. Herly s obrazem umučení Sv. Bartoloměje od Samuela Torera. V r. 1727 postavena při západním průčelí kruchta a barokně přestavěn štít tohoto průčelí. Ke kostelu byly přistavěny různé přístavby, zejména v r. 1699 kaple „bolestné P. Marie" na jižní bokovou loď. R. 1832 byly opravovány střechy; při tom hřeben nad kněžištěm — jenž byl do té doby 01 m vyšší než střecha nad lodí, — uveden s touto do stejné výšky. V letech 1802—1845 byly zavezeny příkopy kolem chrámu a při tom strženy mosty: klenutý na západní straně a krytý dřevěný můstek na východní straně chrámu.

Posledně byl opravován chrám v 1. 1885—1896 nákladem 62.000 zl. dle návrhu architekta /. Mockera z Prahy, jenž odstranil negotické pří-

stávky u chrámu, znovu postačil západní štít s dvěma točitými schodišti na kruchtu a na půdy vedoucími', opatřil nový krov nad chrámem, jenž pokryl místo do té doby tam byvších červených kůrek šedou břidlou, odstranil krásnou štíhlou věžku z r. 1522 a místo ní vztyčil nový sanktusník plechem pobitý, uvnitř pak místo barokní kruchty postavil novou — vše v gotickém slohu rázu XV. století.

b) Stavba.

tm.

Orientovaná, kamenná stavba omítaná, — mimo ostění a kružby oken, obruby dveří a nároží až do výše pásové římsy, jež jsou z tesaných kvádrů, — stojí na východním konci Husova náměstí. (Viz obr. 134. a 135.) Chrám záleží ze tří lodí o 3 polích, z nichž loď střední převyšuje obě bokové a prodlužuje se na východ v presbytář o třech polích a závěru o 5 stranách osmiúhelníka. Osa presbytáře uchyluje se znatelně k severu od osy střední lodi. V kout mezi severním bokem presbytáře a východním čelem severní bokové lodi vestavěna sakristie, druhdy kaple P. Marie, která vyvedena jest ve věž. Celá stavba, stojící na kamenném trnoži o žlátku a pásku (viz obr. 136.) podporována jest 21 opěrnými pilíři, kolmo ke hlavním zdem postaveným, kromě tří nárožních pilířů, jež jsou úhlopříčně situovány a pilířů na závě u presbytáře, jež jsou paprskovitě rozloženy.

Pilíře jsou trojích tvarů: Na presbytáři a ve středu západního průčelí mají dva odstupce, z nichž kolem spodního obíhá pásová římsa, a ukončeny jsou štítky, zabíhajícími do šikmé plochy nejvyššího odstupce.³)

Obr. 136. Rakovník. Chrám sv. Bartoloměje. Průsek římsou tmožní a pasovou.

Stejné výše s těmito pilíři jsou též tři pilíře na věži, které ale nemají výš zmíněné štítky ukončeny jsouce prostě šikmými stříškami. Ve výši hlavní římsy lodi obíhá na těchto pilířích pásová římsa, tvořící zároveň druhý jich odstupec. (Viz obr. 136.) Ostatní pilíře sahají jen do výše hlavní římsy bokových lodí a mají 1 odstupec a šikmé stříšky.

Lod střední ukončena jest na západní straně hlavní zdí, na které r. 1885 nalezly se pod omítkou malby z dějin církevních; zeď korunuje štít, pocházející z opravy v r. 1885, prolomený třemi okénky s hrotitými oblouky a zdobený panellováním. o pěti mělkých polích, uzavřených hrotitými oblouky. Štít vroubí římsa posázená 14 kamennými pilířky a sbí-hájící se ve vrcholu v hrot, na němž nasazen kamenný kříž. Po obou bocích střední lodi podporují okap místo hlavní římsy dřevěné konsoly, obnovené r. 1886 dle starých konsol, které sestávaly z čel vazních trámů

¹

Obrazy brány v tomto tvaru v Sedláčkových hradech VIII. od V. Kroupy str. 95, od V. Brechlera str. 32 a K. Liebschera str. 41.

²

V nej starších pramenech uvádí se rakovnický kostel sv. Mikuláše, od druhé pol. XIV. věku však kostel sv. Bartoloměje, až na jednu výminku; r. 1414 odkazuje Klára Knotková 80 kop na opravu kostela sv. Mikuláše. Není zjištěno, zdali snad kostel sv. Mikuláše nevzal v husitských válkách za své, nebo nebyl-li onen zápis omylem připsán místo kostelu sv. Bartoloměje kostelu sv. Mikuláše. Jisto jest, že po tomto není stop a že stál v místech, kde jest kostel sv. Bartoloměje.

³

Poslední památkou ,,pod obojí" byl kalich na jednom z pilířů presbytáře, který dal děkan Celestin Rubricius na počátku XIX. stol. sraziti.

i!

Obr. 137. Rakovník. Chrám sv. Bartoloměje. Dřevěné konsoly hlavní římsy na střední lodi.

a profilovaných dřevěných podložek. (Viz obr. 137.) V západním průčelí chrámu připojují se k štítu střední lodi po obou stranách rovné pološtíty bokových lodí, jež z části kryty jsou nově přistavenými točitými schodišti, kteréž skládají se zevně ze čtyř stran šestistěnu. Nízké

stříšky obou schodišť kryty jsou kamennými deskami a ukončeny knoflíky.

Věž, nastavená nad obdélnou sakristii, jest nízká, pouze ca 4 m vystupující svou hlavní římsou nad římsu kostela a není organicky vyvinuta z půdorysu, v kterém jeví zdi pouze i-oo m silné. Původně zamýšlené věže měly býti na západní straně; když z nedostatku místa z toho sešlo, postavili pro umístění zvonů na zdi bývalé kaple. P. Marie tuto věž, jejíž střecha přechází ze čtyrstěnné valby v osmistěnnou a kryta jest břidlou světle šedou, jako celý chrám, kromě osmibokého sanktusníku z r. 1889, jenž pobit jest plechem.

10ím o

Obr. 138. Rakovník. Chrám sv. Bartoloměje. Průsek ostěním západního vchodu.

Vchodů jest pět. Čís. 1. Uprostřed západního štítu vchod hlavní 2*15x3-80 m vel., ve zdi 1*28 m silné. Ve výžlabku trnožní jeho římsy vinou

se bodlákové listy. (Viz olr. 138.) Ostění profilované válečkem a hru-škovcem mezi třemi výžlabky, spojuje se v oslím hřbetu. Vedle ostění vystupuje po každé straně polováleček s vlastní trnožní římsičkou; místo hlavice jest nad levým sloupkem štítek s korunovaným monogramem krále Vladislava W a nad pravým byl dráček. ¹) Krycí římsa obíhající

“1

Obr. 139. Rakovník. Chiám sv. Bartoloměje. Půdorys a kružba západního okna.

kol oblouku portálu, zdobena jest 12 kraby a sbíhá se v stonek, ukončený krční římskou, křížovou kytkou a knoflíkem. Vedle kytky vryt jest letopočet původu portálu 1514 a pod ním rok opravy 1886. Nad portálem vsazena kamenná deska 80x70 cm vel. se znakem města Rakovníka mezi dvěma obrněnými rytíři jako štítonoši. (Znak i štítonoši jsou dílem mistra Víta z r. 1514.)

mem W.

V    c h o d č. 2 vede v severní zdi do levé boční lodi, jest 1-90x3-00 w vel., má ostění profilováno třemi výžlabky a hruškovcem, vroubeným páskem a obroučkem; přepásán jest hrotitým obloukem.

V    c h o d č. 3 vede v severní zdi do sakristie; jeho ostění má okosenou přední hranu, uprostřed s výžlabkem a sbíhá se v hrotitém oblouku.

V    c h o d y č. 4. a 5. jsou nové, vedou do šneků při západním průčelí. Okna chrámová jsou vesměs v kamených ostěních, uvnitř i vně

na obě strany silně se rozevírajících; šikmé plochy ostění jsou uprostřed širokým výžlabkem vyhloubeny.

Všecka okna jsou hrotitá a oblouky vyplněny kružbami, většinou z Vladislavské doby pocházejícími; jen některá okna mají kružby ve tva-

>0

-100

Obr. 140. Rakovník. Chrám^sv. Bartoloměje. Dvě kružby oken bokových lodí.

rech XIV. století, opravené nebo znovuzřízené v letech 1886—1890. Presbytář osvětluje 7 oken, z nichž 6 děleno jest jedním prutem a jedno — za hlavním oltářem — dvěma pruty. Loď střední má jediné veliké okno v západním průčelí o 3 prutech. (Viz obr. 139.) Severní bokovou lod osvětlují 3 okna, vesměs v dolních svých částech zazděná; dvě jsou o 1 prutu a jedno o dvou prutech. Jižní boční lod má 4 okna o 1 prutu; tři v jižní hlavní zdi a jedno ve východní. (Viz obr. 140.) Posledně byla zasklena okna chrámová ornamentálně malovanými skly do olova r. 1894 Jos .Syvaltrem z Prahy za 3500 zl. Sakristii osvětluje 1 okno ve východní zdi a jedno nad vchodem v severní zdi. Věž má nad sakristií tři zdi prolomeny velkým hrotitým oknem, kterážto 3 okna osvětlují místnost, v níž jsou zavěšeny zvony.

Uvnitř měří celý chrám 39-20 m délky a 23-20 m šířky. (Viz

obraz 141.)

(03

B

É

;

Ě

i

[!

E

3

m

Obr. 141. Rakovník. Chrám sv. Bartoloměje. Podélný řez.

O

t

3 *i

S

6    9 L

44 1S

a s r*.

f»®i«»M*«ww^»a

✓ x.✓x. ^--4-'    *-1 ,.i    ¹ iiiiiiiiiiiiiiiniiitiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiin i    imiiiiiiiiiiiiiiiiii i lllllUllHl

■

Z

m

*0 0

=€:

i!

s!i

líf

= !Í

=-':í

Sí

■5

40 &n

\\

'/

r Eg

rrr

CM 400    O    4    2 /"*

50

+-+

■H—f-

Obr. 142. Rakovník. Chrám sv. Bartoloměje. Patka klenby v jižní bočné lodi.

Obr. 143. Rakovník. Chrám sv. Bartoloměje. Patka klenby na pilíři mezi střední a jižní lodi.

Střední lod, 20-40 m dlouhá, 9-23 m široká a 15-70 m vysoká, sklenuta jest ve třech polích křížovou klenbou, dělenou kamennými žebry pozdně gotického profilu, klínovitého, s výžlabky uprostřed obou oko-

sených ploch. Patky kleneb počínají ve výši n m a opírají se o pi-lastrovité konsoly 2-30 m vysoké. Žebra sbíhají se ve třech kruhových svornících.

Bokové lodi — severní 5-50 m šir., jižní 6-65 m šir., obě 19-20 m dlouhé — jsou odděleny od střední lodi čtyřmi kamennými pilíři na půdorysech 0-90x1-25 m Vel., jichž hrany jsou vydutými obloučky okoseny od výše 2-25 m nad dlažbou. Sklenuty jsou každá křížovou klenbou ve

Trn⁷"

li

II

///

'////,.■

I li

Jimi \n

ítl

odlil II,

V/

Obr. 144. Rakovník. Chrám sv. Bartoloměje. Zbytky přípory v severní boční lodi.

třech polích. Žebra jsou téhož průřezu jako v střední lodi a opírají se na obvodních zdech o poloválce, končící profilovanými konsolkami (viz obr. 142.), na stranách k střední lodi není žádné podpory pod náběhy kleneb, ale žebra prostě zabíhají do zdi, křižujíce se v patce. (Viz obr. 143.) Také v bokových lodích protínají se žebra kleneb v kruhových svornících. Zbytky pilířů z původní stavby jsou: 1. v severní boční lodi vyčnívá profil 3válcový 31 cm šir. a 3-25 m vys. na zvláštním trnoži polygonálním. (Viz obr. 144.) 2. v jižní boční lodi vyčnívá též do výše 4-90 m zbytek pilíře

ve tvaru hruškovce, vroubeného po obou stranách výžlabkem a páskem. Profil zabíhá do 98 cm vysoké trnože. (Viz obr. 146.)

Vítězný oblouk vysoký 13-50 m, hrotitý, profilován jest uprostřed silným hruškovcem, vroubeným do kostelní lodi vá-

|\

Ti '/>

r⁷!!

100

■z

im

pum

TJTTV’

|!

Jli

///////,

V/.

100

im

Obr. 145. Rakovník. Chrám sv. Bartoloměje. Zbytek patkový v jižní boční lodi.

Obr. 146. Rakovník. Chrám sv. Bartoloměje. Vítězný oblouk; půdorys a pohled na trnož.

lečkem, výžlabkem a dvěma pásky, do presbytáře příporami pod klenby. (Viz obr. 146.)

Presbytář, 18-50 m dlouhá, 9-40 m široká, stejné výšky s lodí, sklenuta jest ve třech polích křížovou klenbou, v závěru paprskovitě.

Žebra mají profil XIV. stol. s hruš-kovcem, vroubeným výžlabkem s páskem a opírají se ve výši io m o profilované konsolky, jichž půdorys tvořen 5 stranami osmistěnu. (Viz obr. 147.) Pod konsolkami táhnou se žebra ve tvaru nástěnných přípor po zdi, až zaniknou v pásové římse 3*30 m nad dlažbou. Původně táhla se tato římsa, jejíž průsek 20 cm vys., složen z výžlabku a dvou šikmých plošek, — kolem celé presbytáře; nyní schází na severní zdi, na kteréž končí přípory pod klenbovými patkami kulovitými konsolkami. Žebra sbíhají se v terčových svornících, na kterých nachází se směrem od vý-' chodu k západu: Třírohý štít červený s bílým lvem, — tři červené trojrohé štíty s nejasnými značkami, — rak červený v bílém poli — dvojnásobná pětilistá růže. (Viz obr. 148.)

fy

lilii:

S e d i 11 e nachází se v jižní zdi presbytáře, opatřeno jsouc zvláštním trnožím, 69 cm vys. a 31 cm širokým,, ukončeným římskou o dvou šikmých, a jednom kolmém pásku, jest 2-50 m široké a 3-42 m vysoké, ovroubené válečkem na okosené hraně. Tvoří výklenek 28-5 cm hluboký, nad nímž se pravoúhelně zalomuje pásová římsa, jehož spodek vyplněn ve výši 41 cm nad dlažbou lavicí, vršek zaklenut dvěma trojlisty, jichž líc vroubena jest válečkem na okosené hraně. Trojlisty opírají se v koutech o profilované konsolky, uprostřed o kon-solku 25 cm širokou, rovněž profilovanou deskou, výžlabkem a válečkem a vespod zdobenou ornamentem, složeným ze 4 závitů. Tvar trojlistů, válečky na hranách a zejména tato « iodm ornam. výzdoba ukazují, že toto sedille vzniklo poč. XIV. věku. (Viz obr. 149.)

Obr. 147. Rakovník. Chrám sv. Bartoloměje. Přípora a patka klenby v kněžišti.

10

ví

►v,;.

Éri

*•

gf

mmBĚĚmsmm

vb

Obr. 148. Rakovník. Chrám sv. Bartoloměje. Pohled do presbyteře.

Sanktuarium ve tvaru malého [výklenku, železnými dvířkami zavřeného, nalézá se na epištolní straně presbytáře.

Sakristie, 7-25 m dlouhá, 5*33 m široká, slula dříve kaplí Panny Marie, jest zaklenuta ve dvou polích křížovými klenbami do žeber, jichž profil svědčí o původu ze XIV. věku, složen jsa z hruškovce, vroubeného po obou stranách výžlabkcm, válečkem a šikmým páskem. Žebra opírají se uprostřed jižní a severní zdi o profilované, polygonální konsoly, v koutech

jsou konsolky otlučeny a žebra opírají se přímo o zdi. Také svorníky oba ve vrcholcích kleneb jsou otlučeny. Ve zdi mezi sakristií a presbytáři jest patrný výklenek pro bývalé okno presbytáře, kterýž svědčí, že pre-

vXs

[i\

!k

!li

iili

il

o-

ni

Bii

XX

I ii

vm

IJglg (!|    . . j |    _—

II

cr\ 100

Obr. 149. Rakovník. Chrám sv. Bartoloměje. Sedille v kněžišti. Půdorys, řez a pohled.

sbytář stávala původně bez této přístavby. V -západní zdi jsou patrny stopy bývalého točitého schodiště.

Vchod mezi sakristií a presbytáři 0-95 m široký, ve zdi i-oom silné, půlkruhem přepásané, nad nímž v presbytáři táhne se pravoúhle

zalomená římsička, opírající se po každé straně o profilovanou konsolku, končící lilií. (Viz obr. 150.) Vzácnou památkou českého umělého řemesla jsou plechem pobíjené dveře, které na stranu presbytáře zdobeny jsou plochými, železnými pásky, vroubenými drobnými arkaturami. Úhlopříčné pásky jsou přibity hřeby s ozdobnými hlavami a tvoří 48 polí, vyplněných střídavě tepanými vypuklinami: říšské orlice a českého lva na štítcích, dále okřídleného draka a jelena; v nej vyšším středním poli vytepána jest korunka a v poli pod ní monogram krále Jiřího z Poděbrad: G, rovněž s korunkou. Klepadlo bronzové uprostřed dveří připevněné s oválným kruhem a vrytým monogramem: M, doplňuje sličné toto dílo z polovice XV. stol. (Viz obr. 151.)

/>

Oratoř nachází se nad sakristií, s níž bývala druhdy spojena točitými schody, jichž stopa patrna jest, jak v západní zdi sakristie, tak i v oratoři. V starší době sloužila oratoř

jako chrámová pokladnice a byla vícekrát vyloupena. Uvnitř zaklenuta jest valené s výsečemi. Při poslední opravě upravena dvě velká okna ellipticky sklenutá, vedoucí do presbytáře, ve dvě podvojná okna hrotitá.

'i

Kruchta při západním průčelí, sklenuta v 7 polích kříž. klenbami, jest z r. 1886 dle návrhu /. Mockera postavena místo bývalé barokní.

c) Zařízení.

5 Jím

°    u    J ’ r    obr. 150. Rakovník. Chrám

z kněžiště do sakristie.

stavují V osmi obrazech umučení SV. Bárto- sv. Bartoloměje. Půdorys ostění vchodu lomě je a ještě nějaké světice (sv. Doroty?).

[Viz obr. 152. a 153.]

Pocházejí z druhé pol. XV. věku. V letech 1894—1895 byly šetrně restaurovány. Týž čas byl vnitřek chrámu nově polychromován, při čemž figurální malby maloval Josef Kozlanský.

Výprava jest bohatá, pozůstávajíc ze zbytků středověkých, z části z výpravy pořízené v době baroku a konečně z novějších kusů z XIX. věku.

Hlavní oltář byl původně skládací a jsou z něho zachovány křídla archy v zdejším museu. Místo tohoto postavil truhlář F. Herla r. 1695 barokní oltář. Ten vyplňoval celou zadní část presbytáře, maje uprostřed sloupkové architektury obraz umučení sv. Bartoloměje, malovaný Samuelem Torerem (za 90 zl.). Vedle obrazu stály sochy sv. Jana Křtitele, Petra, Pavla, Josefa, Václava, Vojtěcha, Prokopa a Ludmily.

i6o

■g

f:

•v

,v

Ji;

■x5>>

li

TO

gi

?Wk-‘

,A|

§i

k .....

4v

«sp

10

4,

Fa

*M%á

Obr. 151. Rakovník. Chrám sv. Bartoloměje. Dveře z kněžiště do sakristie.

Ve štítu nad oltářem namalován byl obraz sv. Michala, mezi sochami sv. Floriana a Leopolda. R. 1875 postaven nynější hlavní oltář dřevěný na zděné mense v gotickém slohu od řezbáře Jos. Heidelberka z Prahy. Uprostřed

^.....

* **' *

Obr. 152. Rakovník. Chrám sv. Bartoloměje. Fresková malba v kněžišti (západni polovice) z poč. XVI. století.

stojí v nadživotní velikosti socha sv. B a r t o 1 o m ě j e, po bocích pod baldachýny menší sochy sv. Cyrilla a Methoděje; v nástavci pověšen krucifix (starší dílo?) mezi dvěma anděly. Sochy řezal František Heidelberk. Celý oltář jest polychromován a stál 2960 zl.

Bokové oltáře. 1. Oltář sv. Josefa v čele severní boční lodi; v dřevěné sloupkové architektuře s kládím segmentovým visí uprostřed dobře malovaný obraz neznámého malíře, představující smrt

II

W.

f} >

>i

■>

•<

:<

i

i:>

V* J

m

|X

|}

C.

...

"li

...

Soupis pam. hist. a uměl. Pol. okres Rakovnický. Díl II.

<J\

to

<&*

*>:

.«■

L*

*•

Ifc]

fóra

L’

v.

Obr. 153. Rakovník. Chrám sv. Bartoloměje. Fresková malba v kněžišti (východní polovice)

z poč. XVI. století.

s v. Josefa. Světec leží na lůžku, u něho sedí P. Maria a stojí P. Ježíš, ukazující levicí k nebesům a žehnající pravicí; v obláčcích vznášejí se dva andílci a holubice. Obraz jest správně kreslen a živě malován. (Viz obr. 154.) V nástavci nad segmentovou římsou obraz sv. Teresie, klanící se před krucifixem. Kolem středního obrazu stojí zlacené sochy dvou světic, z nichž jedna

gg|

h;

*£.«'* **^*11*

,s t    ;    ' I?

*w

ÉS

’

:■

a

■ ⁴ * bmmsmmrn

r.

■■

'3*SŽ

iJT

?■

I

^.............

HBfc*

n

uj

$

%

n ‘

i<

¹

I

&

ff

r %

k

k

><

Cl

SK

..

^ — ^ 4T

H

II

«

' IV?

' \l

Vv<- *'?\.    ' 1-

»¥? 1

I

1

fii-l

„ 14?^;

^ i

*! f -,

1

i

mm

m

ÍJ& K' fó

r-=xL®

Sas<*_

ž^jE^SSSsaf^SI!

t

I

m

ra

ÍN

R

£

l^éf

4 4

h

S2S

£'■*£

v>

Mť*

žfe

i-W

. ^

S*'

afi '    ■' ;

5*

II

í.

. ríúi

H

S

5

^ V.'

lf

i66 drží palmu. V mense jest obraz Matky Boží s Jež. na zlaté půdě s nápisem: „Christo Theu." Oltář pochází z konce XVII. věku. (Vizotr. 155.)

2. Oltář sv. Václava stojí v čele jižní bokové lodi. V dřevěné sloupkové architektuře se zlacenými lištami a boltcovými ornamenty

-i

CV

Obr. 157. Rakovník. Chrám sv⁷. Bartoloměje. Kříž proti kazatelně.

visí uprostřed slabý obraz sv. Václava, držícího korouhev, mezi dvěma anděly. Nad segmentovým štítem střední architektury stojí nástavec, v němž opakovány jsou formy středu oltáře, ale zmenšené; uprostřed nástavce jest malý obrázek, křest sv. Jana Kř. představující, dobře kreslený. Na predelle jest nápis: Hek ^ante 1701 bite 22. ^rpna | ®enío íNfarj BBileíjo Ékcjlaroa | j^tebtcje a Jkfcmta (UjefkEÍjcr }$ojfaiti£tt gejf

r-:;f

Í5-:'-3

m

__

.

M

Ir

i t *

.

4

*.

■íí

m

s.

;

'

■

i#

fc.' *

j

» 1

SK ■;

íšr

ISh

Éí

La

la

m

■

, ® •*

8

íÉI

yiKj&f

■

1

>',

'vv-;'

■' '

SMF

11

i i

|%t:

T^/^Tnl. a vJT

%\.*S

Nx'

\i:

K

, Jp*r

[>M«SA

rf ^

I

" *

-;'S4’i

•vi.

/♦’

i

ss

g

GSř^

p^Hr'

B®

g?

■1

-^(jTxř^h/ŠZsST^ i

i6 8

Hb rjft a (HfpttalB Boft a | J^oř^fínoJít UDarijs $anij a (Snngrfí    $a-

fronoru Baklabsm | ^Iuttmínefjo a Mnoljo M^a^ne }Boríiit)ojíi J^ana 5ana

É& y "

É

MPM

■ áj

I# má

Obr. 159. Rakovník. Chrám sv. Bartoloměje. Vchod na kazatelnu.

Zl

(Sncjiljo Bo j pra Mtepirmna a spolu Babntíjo Itrag. ífótBjía Kakmm utká a Manjzlkr) geíjo J^ant UtDeroniht; Koprorae. (Viz obr. 156.) Uprostřed nápisu umístěna jest značka:

Ex voto.

V mense obraz Krista s podpisem: Jos. Ceregetti 1772. Po stranách středního obrazu stojí sošky Matky Boží a s v. Jana Mil., 1-20 m vysoké, které spolu s kruci-

fix em, visícím nyní proti kazatelně, stály do let padesátých XIX. stol. na břevnu mezi presbytáři a střední lodí. (Viz obr. 157.) Sochy tyto mají obličeje a záhyby šatů výborně řezané a pocházejí ze XVI. století.

mi

; ■■

*7i

4'¹

Obr. 160. Rakovník. Chrám sv. Bartoloměje. Křtitelnice.

3.Oltář sv. Jana Nep. stojí v severní boční lodi, blíže oltáře sv. Josefa. Jest nový, sochu světce řezal /. Veselý z Prahy.

4. Oltář Božího hrobu v téže lodi pod kruchtou, rovněž nový od Jos. Krejčíka. Sousoší Piety na něm pochází od bratří Busků ze Sichrova.

170

5- Oltář „bratrstva P. Marie bolestné" s dřevěným sousoším Piety s dvěma anděly. Tamtéž: Antipendium na bleděmodrém hedvábí s vyšívanými kvítky a polověnci, s německou modlitbou k P. Marii, je z meze XVIII. a XIX. století.

Zbytek bývalého „bratrského oltáře" jest pod kruchtou v právo od vchodu, bývá u něho strojen Betlem.

Kazatelna 3'24 m vysoká,²) stojí v lodi při prvním pilíři na osmibokém pilířku, jehož patka válcová jest šikmými výžlabky zdobena; trnož patky jest čtyrboký, s krabovitými lupeny na rozích. Hlavice pilířku jest osmistěnná, profilovaná úzkým výžlabkem mezi dvěma šikmými pásky a velkým, táhlým výžlabkem, obtočeným proplétajícími se lupeny. Hlavice tato podporuje spodní desku kazatelny a jest vroubena pásovou římsou o válečku, výžlabku, vyplněném úponkovým ornamentem, a šikmým páskem, který spojen jest s podprsníkem nakloněnou ploškou; na této je nápis: Jlnno - bornim - milesinť qutnqe ~ íesstmn quarío.

Podprsník z pěti stran osmistěnu, na jichž hranách představeny jsou tenké sloupky s oblými patkami a válcovými trnoži, šroubovité žlábkovanými. Každá z pěti stran přepásána jest nad sloupky dvěma obloučky,

%ifta£OP2KřttO£irsvf>fňoa:titmtfĎQsaf(paarsatfi)ci

Kflo Faftou)nrtiasfirfiíK²!flnnuuaiP2:pnnus:uonuA u z

Obr. 161. Rakovník. Chrám sv. Bartoloměje. Nápis na křtitelnici.

vyplněnými trojlístky a vrchem kraby zdobenými. Nad sloupky a v středu každé strany vystupuje nad obloučky stonek, končící krční římsou, křížovou kytkou a knoflíkem. Mezi sloupky jsou 4 plochy stran vyplněny okřídlenými atributy evangelistů: orlem, volem, lvem, andělem, z nichž každý má propletenou pásku se jménem evangelisty. Na pátém neúplném poli k pilíři obráceném, jest vytesán sv. Václav. Vrchní římsa podprsníku podporována jest dolů obrácenou arkaturou končící v trojlistá lupena a profilována válečkem, výžlabkem, v němž stáčí se ornament z vína, šikmým proužkem rovněž vyplněným trnitým pletencem a svislou destičkou, na níž vytesán nápis: QXIVIT • QVI • SQITIHHT • S6GMI-IfflRQ . SQMQH . SVVffl . DVII - S0MIHST •

Na přední straně vrchní římsy připevněn kamenný znak města Rakovníka, jenž vyčnívá nad římsou, tvoře v kazatelně podložku pod evangelium.

Na spodní ploše římsy té byl nápis: bos íepos itt tisu • qttob ESÍ mtrabiÍE stsu. (Viz obr. 158.)

íč

Oj

JSĚĚ i

mmmž:

■Li

‘sS

■B

'

ÍM>: i

. „ -:

ti

L-

_r fi 1 1 is

As

ok

9P1Í

ir^

!' • •• - í

sM*

*4#; ' ; ,-?

sggřsn

#*»,. - .r

IS-' 4-, . • -.- ,» .,

' ■

Jfcí v!., . j

wl

Obr. 162. Rakovník. Chrám sv. Bartoloměje. Křtitelnice s víkem.

Podprsník točitého polygonálního schodiště na kazatelnu jest plný, kružbou pozdně gotickou vyhlouben a zabíhá do kamenného ostění branky na třetím schodu vztyčené. Oba pilířky ostění i oblouk půlkruhový je spojující opatřeny jsou na zevní straně polodrážkou pro mříž, kterou se

172 měl vstup do schodiště uzavírati. Vrchní strana oblouku vytáčí se v tvaru oslího hřbetu, nad nímž vyveden stonek s krční římsou, křížovou kytkou a knoflíkem. Zevní pilířek branky ukončen jest fialou, zdobenou štítky, křížovou kytkou a knoflíkem. Na zevní straně branky nad vchodem

LÉTA* PANIE-1591 TOTO • WIKOG EST-VDIELANO NÁKLADEM • POCZTIWEW-DOWy- KATE R Zy * KOTLI • KOWy-MlESSTKy -ZDEySSI-PAN • BVH-RACZGI-ODPLATA f BEyTl - AMEN f MATAVSS-FLEMICK-KQNWZ *W RAKOWN1CZE-VDIELAL f

Obr. 163. Rakovník. Chrám sv. Bartoloměje. Nápis na víku křtitelnice.

oblouku jest slabě vryto: 1504 a na vnitřní monogram původcův z písmen M a R. Výborné toto dílo pochází od mistra Matéje Rejska. (Viz obr. 159.)

v poprsí vousáčů, jež podpírají kotlík, na jehož plášti jsou 3 stejné vypukliny, silně poškozené, představující ukřižovaného Krista P. s matkou Boží

Stříška nad kazatelnou byla od r. 1852 barokní; ta odstraněna byla r. 1875 a r. 1885 vsazena nynější, řezaná v gotickém slohu, dle návrhu arch.

Jos. Mockera.

Křtitelnice cí-

nová, až k víku 88 cm vysoká; kotlík sám 63 cm vysoká a 70 cm v průměru.

(Viz obr. 160.) Stojí na °br- i64- Rakovník, chrám obroučky nápis: (Viz otisk

křtitelnice.    na obr. 161.) Dle značky

jest křtitelnice tato dílem

a sv. Janem Mil. Pod vrchním okrajem mezi čtyřmi

3 nohách, dole v pětiprsté drápy končících, nahoře zvonaře Jana. Původní víko zmizelo, zbyly jen 3 hlavy mužské pro upevnění víka nad vrch kotlíku vyčnívající.

Víko křtitelnice, rovněž cínové, 0*82 m vysoké, osmistěnné, vypuklé, končí v kouli, na niž připevněn renaissaričním ornamentem zdo-

k'

^    —

SsSSfeSli; I

I'

Obr. 165. Rakovník. Chrám sv. Bartoloměje. Chórové lavice.

'”1

1.....;.........'.....w ...

174

bený knoflík se soškou sv. Václava. (Viz obr. 162.) Na plášti nápis: Viz otisk (obr. 163.) a značku původce. (Viz obr. 164.) Obě výborné tyto práce jsou významné svým datováním, jako díla místních umělců.

Kropenky dvě mramorové zasazeny jsou u vchodu. Na jedné vryto jméno původce: Georgius Stann. Pocházejí z r. 1699.

Chórové lavice dubové, 7-20 m dl., 2-65 m vys. v presbytáři po každé straně jedna; zadní stěny rozděleny v 11 polí 12 sloupky

na konsolkách a akantových lupenů; sloupky mají korintské hlavice a zalomené kládí. Přední stěny lavic jsou každá dělena 12 sloupky, mezi nimiž jest šest výklenků, v kterých stávaly sošky. Lavice jsou z 1. pol. XVII. stol., dvířka na předních stěnách z XVIII. stol. (Viz obr. 165.)

Varhany pocházely z kláštera Týnického u Královic, odkud r. 1786 byly zakoupeny. Při opravě chrámu r. 1896 byly nahrazeny novými v gotickém slohu od varhanáře S. Petra ze Žižkova za 4500 zl.

wm

WTl

V/tURNAh, rspato-is-h ':VOKSmTWS-!S

Gk

... §175 |*l

mňm.

Náhrobníky. Druhdy bylo jich plno v dlažbě kostelní; zachovaly se však pouze:

Obr. 166. Rakovník. Děkan, chrám. Náhrobník ř. 2.

Č. 1. Deska i-oo x 1*90 m velká, z červeného mramoru, s vypukle tesanou postavou ženy v kroji XVI. věku a opisem vypuklým: Jtefíja partie 1591 m ponbieli po hralgdj omrjela gejí ^Imoofna Pattij iloJjanha Begjhoioa popjíala toboroa po panu Hanorop ^íarfltm Bepqkotop a íoío gojí podjoiuana, Bol; raq gegi bojjTi miIo(íiru íu;fi.

Č. 2. Deska opuková, i*6o x 0*84 m velká, byla blíže oltáře sv. Václava, nyní v západní hlavní zdi uvnitř chrámu zazděna.

NIS • PA-

Ve vrchní polovici a na kraji nápis vtesaný: WATSLAVS • RVBINVS • | A • SSRVNSBERGO. WATSLAO ET MAGDALENAE RVBI REN | TATIS • ERGO • FIERI • CVERABAT • ANNO • DNI • 1 • 5 • 5 • 3 CREDIMVS • CARNIS • RE | SVRECTIONEM ET | VITAM 7ETERNAM . [ MORS • PATRIS • 1 • 5 • 4 • 3 • |

MORS • MATRIS • 1 • 5 •

Dolní polovice vyplněna znakem Rubínů ze Sprinsberka: ve štítu dvojhlavý orel, v klenotu muž, držící v jedné ruce kolo, v druhé stébla obilná; vedle hlavy jeho písmena W a R. (Viz obr. 166.)

C. 3. Deska litá, 1-22 x o-6i m velká, s nápisem zahloubeným: pojasfaro se íoío gbaoci: jbe urojenp íiful p. Rakob Libertin lep spolu sroao boljabogitau manfelbao obpocptoa rojkrpfleni rojjeobecne cjeka. Bol; gemu to aorabu Babbnim cisar. roegbereřenskem 66 let bockafi bal, pant man* piko ale Borofo aj bo 87 let roe tobotoskem starou jadjoroal. JIckoíi broa nicméně gebne mysle, pcoío negen běíi sroe 10 Jjobnosfi ale biíek bifktj miběíi jaslouplg: a kbij forota několik lei prababao se gmenoraala m mobleni rujenqe 7. l^ec 1730 Bolju bujp oberojbala.

Ifleb gim jpajíni pokog roinlJoroaíi kbgj jemřeJJ nic ginefjo nebubej]

fabafi.

Č. 4. Deska zapuštěna pod radní stolicí v presbytáři. Nápis (dle Fr. Levého): PIS6IVS PRIMUS VRBIS HONOSQ0 IRM DO0TRIHR OLRR2IS MRT0RHO NOBILIRR0 OOHSILIO RROMNIS MORO R00-

TOR0 PROB0S NOH ILLIINNO02IRS DIT0S MORD0R0 VOL2IPTRS HON HOHT0RR0 BONOS HON STIM2ILRR0 MRLOS. Q2IIN ILLI PRTRIRSR M0RITIS ORNRR0 T00RI JflRH PROBOS R0PROBOS PL00T0R0 OaRRI I TZILLIT.

(Znak Píseckých ze Třebska.)

ROBILLIS 0T J3RI2IM P0RTI VIRI JOHRNNIS PIS00HI R

TRZ0BSKR 0IVIS RRQOHKI0HSIS POST Q2IRM V1XIT--2INI-

V0RSRM 68 RHNOS HOH0ST0 0X0GIT 19. JRH2IRRI RHNO 1602 HaPIRHIS BLRHD0 0X0MPT&S 0ST 2IXOR0 VID2IR 0T D2IOB2IS FIL . . .

Č. 5. Deska zapuštěna v dlažbě vedle předešlé s nápisem: Leía $anie 1615 bne 28. miesicje jarp to gest na ben pamafntj 3. HDacparoa ^Iorouíng pan l$)acjlaro pisecjkg ? ©rjebska primátor miesfa Lfakoronika pokognie ro $ano osnol híerekoíío íielo íoío obpocpraa roeselefjo mjkcpsseni k prooío roieqne slarop oqekaroa.

Znak Píseckých ze Třebska.

Další nápis na téže desce: SEPTENOS SEPTEMBER VBI QVATER EX ERAT ORTVS INSTAR AQVAE VELOX VIR VENERANDVS OBUT WENCESLAVS PISECZKI a TRZEBSKA STEMATE CLAR RACONE PRIMAS ATQ — FORI DEFVNCTI LAVDES RECOLIT VENERATOR HONORÁT METE DECORE FIDE CVRIA TEMPLA THEMIS INDE SVB HOC PONIT MONVMENTO CORPORIS ARTE ET JACET HOC TEMPLI SPE RED IVIWS.

Na náhrobnících Jana Cukra z Tamfeldu, Jana Star. Grylla a Mali-novského jsou patrny jen znaky; nápisy jsou k nečitelnosti sešlapány. V chrámu bylo pohřbíváno do r. 1730.

'gMM

**'?»*?

kE

1

fJĚÁ

íg?..

s

£' isr ——

h

3?»

^ 7*

..

ŘřáS.

ÍK

F

li

I

w

Monstrance č. i. ³) stříbrná, pozlacená, 0-94 m vysoká, 0-25 m široká, sestává ze dvou částí, v různých dobách vzniklých; noha se stonkem jsou z r. 1651 a připojeny jsou ke gotické monstranci, která pochází dle způsobu provedení z konce XV. století; schránka čtyřhranná kol Nej světě jšího jest bezpochyby dána až r. 1878.

Elliptická nožka, 0-20 x 0-27 m vel. jest osmiboká, ohraničena osmi laloky. Na stonku jsou ryté páskové ornamenty a na šestibokém ořechu liché kružby. Korpus jest třídílný, záleží ze středu čtyrbokého (novějšího), nad nímž vyvinut bohatý baldachýn se soškou P. Marie s Ježíškem, kol níž stojí 6 sloupků, nesoucích fialu, zdobenou kraby a křížovou kytkou. Také nad oběma postranicemi vyvinuty jsou složité baldachýny, ukončené fialami. Uprostřed levé postranice stojí na šestibokém podstavci soška sv. Václava mezi menšími soškami sv. Vojtěcha a sv. Krištoía, v pravé postranici sv. Víta mezi soškami sv. Zikmunda a sv. Sebastiana. Pod soškami vine se římsička s arkaturou dolů obrácenou a na vrch s drobným cimbuřím. Pod soškami postranic stáčejí se rozviliny. Na nožce nápis:

M - N - B

DIE 18. APR.

ANO 1651

(Helena Barb. Comitisa a Martinic nata Brozanska.) Na spodním okraji nožky nápis:

Opravena nákladem města Rakovníka r. 1878.⁴) Na noze značka:

mátkou pražského umělého řemesla z meze gotický díl této monstrance a to jak kom-

Znamenitou pa-XV. a XVI. věku jest posicí, tak zejména v ornamentálním provedení. (Viz obr. 167.)

Monstrance č. 2 dřevěná, ozlacená, 0-58 m vys., 0-30 m šir., stojí na nožce elliptické v prům. 0-20 x 0-26 m, čtyřdílné. Na paprscích kované emblemy čtyř evangelistů. Uprostřed soška P. Marie, po stranách 2 andělé na rozvilinách, nahoře Bůh Otec. Pochází z r. 1810.

Kalich č. 1 stříbrný, zlacený, 0-21 m vys., 0-115 m v průměru číšky široký, stojí na šestilaločné nožce, jejíž svislá destička obruby jest prosekávaná v kružbičky trojlístkové. Ze šestidílného stonku vyčnívá stlačený ořech, z něhož uprostřed vystupuje 6 květů slunečnice a 6 koso-čtverečních výpustků, na kterých jsou písmena IH0S VS.

Číška hladká; na okraji vyryto: Balicí; raa^ lit Ijrpitmtj a značka táž, jako na monstranci č. 1. Pochází z počátku XVI. stol. (Viz obr. 168.)

Kalich č. 2. měděný, pozlacený, 0-26 m vys., o-io m v prům. číšky, stojí na kulaté nožce 0-17 m v průměru. Celá nožka, vejčitý ořech

12

178 i číška do ²/₃ výše, vše pokryto stříbrným filigranním ornamentem, posázeným polodrahokamy a granáty. Na nožce jsou ve 3 oválných medail-lonech vypukle pracovaná poprsí sv. Václava, sv. Kateřiny a sv. Jiljí. Rovněž na číšce jsou poprsí: P. Marie bolestné, sv. Josefa a sv. Bartoloměje. Pěkná práce pražská z meze XVII. a XVIII. věku. (Viz obr. 169.)

..

>V';

me

i:'v; •,

•I

car

Obr. 168. Rakovník. Děkan, chrám. Kalich č. 1.

Kalich č. 3., stříbrný a pozlacený, 0-25 cm vys. a 9 cm v průměru číšky, stojí na kulaté nožce, 0-16 m široké, barokně prohýbané; tato, ořech i spodek číšky jsou zdobeny ornamentem z klasů a vína. Na obrubě vryto: Pro conf. S. P. Francisci.

Značky:

CL-

jv t rr-

lo<

■ a #

i>-ď»

i»

£Sia

■v

li

ífíp

ftJl

'}p?Š r? i

j|iŽ&s

'1-íí'r iW

' r- ^ «-.-vMps

> m,. ;•

íifc?V

s*

•u:

•*»

Obr. 169. Rakovník. Děkan, chrám. Kalich č. 2.

Slušné dílo z druhé polovice XVIII. století pochází z některého : františkánského kláštera.

12*

180

WSĚĚ i

'■i" B

Obr. 170. Rakovník. Děkan, chrám. Ciborium.

Ciborium stříbrné, částečně ozlacené, 0*34 m vys., 0-115 m v průměru číše, stojí na kulaté nožce, 0-145 m široké, zdobené tepaným páskovým ornamentem a vroubky na okraji; také prohýbaný ořech, spodek číše a baňaté víčko jsou pokryty páskovou ozdobou; celek ukončuje hladký křížek. Uvnitř nožky vryt nápis: T. Geo. Ioa. Libertin Dec.

Rak. | nunc S. M. E. P. C. 1724. (= Sanctae Metropolitanae Ecclesiae Pragensis Canonicus). (Viz obr.i 70.) Značky:

»■+.«*

■«

■i-.;

VÍ,. :

Esři

i-. Ájí&$

tód

SV

S5ÍJ«.,

rP

>r

ř*£;

Kí

3*

P

i:

**.

TO

K.V

Obr. 171. Rakovník. Děkan, chrám. Pacifikál.

P a c i f i k á 1 mosazný, ozlacený, v podobě kříže na skále, na které klečí sv. Maří Magd., pravicí kříž objímající, 0-56 m vys., 0*30 m šir., šířka ramen kříže 0*04 m. Na přední ploše jest pod sklem 15 emailovaných

182 obrázků, 2x2-5 cm vel., představujících utrpení Krista P. Uprostřed kříže mezi úhlopříčnými paprsky jsou ve schránce z broušeného skla ostatky sv. kříže, pečetí milánského arcibiskupa Dionisia Modiny z r. 1739 pověřené. Kolem emailovaných obrázků a po stranách kříže nasazeno jest hustě českých granátů a routek.

Krásná práce tato, bezpochyby pražského původu, jest darem rakovnického děkana Matěje Roháčka (1723—1759). (Viz obr. 171.)

■***

fÉk' -V-

f.

sv

■I

■*

fit

#s

■li:"

-----

§r ⁷'

Obr. 172. Rakovník. Děkan, chrám. Konvičky s mísou.

Relikviář sv. Aurey, mosazný, postříbřený, 0-41 m vys., 0-17 m šir., stojí na kosočtverečné nožce, 0-14 x 0-17 m vel., pokryté ornamentem německé renaissance s dvěma hlavičkami andílků; ořech vejčitý, schránka na ostatky barokního tvaru. Nožka jest z konce XVII. stol., ostatek z XVIII. věku.

Relikviář s ostatky sv. Kříže, mosazný, ozlacený, 0-22 m vys., stojí na elliptické nožce, o-io x 0-14 m vel., ořech barokně prohýbaný, na paprscích 2 věnečky z plamenů. Jest z druhé polovice XVIII. stol.

10 malých relikviář ků mosazných, postříbřených, 0-25 až 0-30 m vysokých, vesměs na elliptických nožkách, barokně zdobené; jsou z druhé polovice XVIII. věku.

sft

•/'

sp

Ttf

V#

iS

A |?

J!v%'

;■

Hi

JI

mf'

^ .    ' . ■

. : r:

■ : ; . P -

V. r .-Á#\SS

-

-'5    i/

jíž

x/:v

•- -.

^tóV⁵’'

tw

i#

K-

a lil

v:‘

•!-

iV-

ťf

■v

lr'Ý

*£2$:

í;;#

P fl 7ť

Obr. 173. Rakovník. Děkan, chrám. Podobizna děkana M. Roháčka v sakristii.

Konvičky s podložkou, stříbrné, částečně ozlacené, o-n m vys., průměry elliptické podložky 0-25 X °'335 m■ Okraje nožek konvic, víček i podložky jsou vroubkované. Spodek konvic a pruh kolem podložky zdobeny jsou tepaným ornamentem něm. renaissančním z ,,veraikomť‘, hlaviček andílků a festonů. (Viz obr. 172.) Značka:

184

Iv a s u 1 e i-oo m dlouhá, 0-70 m široká, červená, damašková s kvítky; dole vyšito na štítku: 1664 Rafael Gallides z Rosendorfu. Anna Gallidesowa.

V sakristii: Kredenční skříň s dvakrát vypuklou přední stěnou a s mnoha tajnými přihrádkami; z XVIII. stol.

Podobizna děkana Matěje Roháčka na plátně, poprsí, 0-30 X 0-67 m velké, visí na stěně. V levici drží knihu, v níž nápis: DOMINE

fi

f/

Obr. 174. Rakovník. Děkan, chrám. Socha sv. Veroniky v sakristii.

NE PERDAS CUM IMPIIS DEUS

DILEXI DECOREM DOMVS TVAE ANIMAM MEAM. V pozadí zobrazen relikviář jím darovaný kostelu. Podpis: P. Mathias Jos. Rohaczek SS. Theol. Bacal. Archi Eppis. Vicarius Decan. Prag. ab A. 1723 Decanus Rakonicensis. Obiit A. 1759. Etatis sue 79. (Viz obr. 173.)

Podobizny děkanů Rakovnických: Libertina, Kurfiřta, Bydžovského, Rubricia a Živného, téže velikosti jako předešlá, visí po stěnách sakristie. Běžné práce.

Soška sv. Veroniky v veraikon; z XVIII. stol. (Viz obr. 174.)

životní velikosti, dřevěná, drží

Soška Krista P. dřevěná, protějšek k předešlé, s níž zdobil některý oltář. Kristus drží v levici říšské jablko jako symbol světa a pravicí žehná. Dobrá práce z XVIII. věku. (Viz obr. 175.)

\

%9t

' -ů

W-

r/Š

Eli

51

Obr. 175. Rakovník. Děkan, chrám. Socha Kristova v sakristii.

Zvony: Na věži chrámové visí 4 zvony:

Č. 1. ,,Dominikál“.*) 0-92 m výšky, 1-25 m v průměru; ucha hladká;

pod korunou ornamentální pruh a pod ním pás akantových listů dolů obrácených a nápis:

R . W . G . N . P . IAN GELINEK

(Znak s jelenem.)

*) Původní zvon „Kotel", slit v Praze r. 1512, byl v r. 1598 rozražen, načež spuštěn a přelit v „Dominikál".

i86

TENTO ZWON DOMINICAL SLILI MATHAVSS A CASPAR FLEMI-KOWE WLASTNI BRATRZIE W MIESTIE RAKOWNICZE LETHA PANIE 1598 DO RAKOWNIKA KE CZTI A CHWALE PANV BOHV. I

KASSPAR POCH ZE SLAWKOWA GIRZI NYGELLVS KAREL RONSSPERSKY S. G. BAKALARZ BARTHOLOMIEI KNEYSL G. N. P. R. W. TAVZIMSKY.

KNIEZ YAN CHMELOWEC LEDECZKY DIEKAN RAKOWNIZKY MARTIN DANIELOWIC SSYMON MACZAK R.

Dále:

Po stranách nápisu medailony s vousáči. Na druhé straně čtyři medaillony (anděl, beránek a dva s vousáči), pod tím znak Rakovníka a nápis: MÁTI El SSTIERBA PRYMAS 1598 YAN STARSSY PISECZKY z TRZEBSKA Nad nápisem znak Třebských mezi dvěma lvíčky. Dole kříž, po obou stranách P. Maria a sv. Jan; na obrubě 2 raci. (Viz obr. 176.)

Č. 2. ,,M a r i e“,⁵) 0⁵62 m vys., o-8i m v průměru; má ucha hladká, pod korunou ornamentální pásek z plamenů. Na plášti v barokní kartuši nápis: ANO 1763 | GOSS MÍCH | IOHANN CHRISTIAN SCHVNCKA | IN PRAG Nad nápisem relief P. Marie s Ježíškem. Na druhé straně v kartuši nápis: GRATlA MATRlS | GLORlOSAE COOPERA | ENTE lOANNE IGNATIO KVRFIRST DECANO SONAN | PER SlSTO ANO 1763. Zvon tento jest puklý.

C. 3. „Jan"⁶) má o-6o m výšky, 0-85 m v průměru. Na plášti relief sv. Jana Křt. a nápis: Ego Ioannes VoX Del CHrlsťVM nVntlaVI orbl nVnC festa nVntloe fVtVra Rakonge — ano Vrbí 1763.

Níže kartušs nápisem: IOHANN CHRISTIAN SCHVNCKA ANO 1763.

Pod tím nápis: Rudolf Perner České Budějovice.

Na druhé straně nápis: Když sv. Otec Lev XIII | tolik let církev spravoval, kolik bylo našemu císaři a králi | Františku Josefu I. když vládu nastupoval, tenkrát se zvon tento z dobročinné sbírky přeléval. | Sbíral na něj řezník Přibík Michal.

C. 4. „Poledníče k“, měří 0-34 m výšky a 0⁵42 m v průměru ucha hladká. Pod korunou pás figurální a jiný z akantových lupen, dolů obrácených. Na plášti nápis: LETHA PANIE 1608 W STRZEDV W DEN PROMIENIENY KRYSTA PANA G. M. VROZENY PAN MAXIMILYAN

KRAKOWSKY Z KOLOWRAT A NA SSIPECH HEYTMAN KRAGE RA-KOWNICZKEHO TEN ZWON GEST RACZIL DATI SLITI KE CZTI A CHWALE PANA BOHA WSEMOHAVCZIHO A ZADVSI LIBINSKEMV

■v

'A

Wmn

mm

...

tmJm

~.m

jim

v~- #m«a

'/

pa

Obr. 176. Rakovník. Děkan, chrám. Zvon č. 1. (Dominikál).

V MISTRA MATAVSSE FLEMMIKA KONWARZE A SWOBODNEHO VMIENI ZWONARZE W MIESTIE RAKOWNICE. Pod nápisem vypuklý krucifix mezi P. Marií a Sv. Janem Mil.; vedle 2 malé medaillony s poprsím muže a ženy. Zvon tento daroval kostelu Max Kolovrat Krakovský.

V sanktusníku visí 2 zvony. C. 1. „umíráček", měří 0*38 m v průměru a 0-31 m výšky, bez ozdob, jen na plášti vylita polo-vypukle celá postava sv. Mikuláše.

i88

Č. 2. „S t ř í b r ň á č e k", má 0-32 m v průměru, 0-29 m výšky. Ucha vroubkovaná, pod korunou záhadný nápis: (viz otisk na obr. 177.). Na plášti polovypuklina sedící světice.

WttPBornrnanfas rfrimrstnpv

Obr. 177. Rakovník. Děkan, chrám. Nápis zvonu 6. 2. v sanktusníku.

ZVONICE proti chrámu sv. Bartoloměje. Chrám svC Bartoloměje neměl s dostatek velké a pevné věže, v níž by mohlo se bezpečně zvoniti zvony obrovských rozměrů, jakými byl obdařen na sklonku XV. věku. Z toho důvodu r. 1495 postavili zvláštní věž pro dva velké zvony. Historie zvonice té přehledně jest uvedena v nápisech pod římsou spodní části, pořízených při poslední opravě: ,,Leta Páně 1495 Jiří Novák dobré paměti rakovnický mlynář z mlýna Bosákovského, koupil u zvonaře Jiřího na Novém Městě Pražském zvony Bartoloměje— Žebráka — a Jiřího — Mlynáře — Zvony ty zavěšeny na zvonici za panování J. M. Vladislava II krále Českého.“

II.    Vazba této zvonice poprvé opravena L. P. 1526 ⁷) za primátora Václava Frydla a potom L. P. 1589 za primátora Jana Píseckého přelit chřa-pavý zvon Jiří zvonařem Janem Makalem a pokřtěn Václav."

III.    „Léta Páně 1630 zvonice tato vyzdvižena dílem velmi mistrovským a způsobem šestirožním, když v Rakovníce byl primátorem Bartoloměj Samson."

IV.    „Léta Páně 1894 přivedena znova do dobrého způsobu za panování J. M. císaře Františka Josefa I., krále českého, když purkmistrem byl Josef Čermák."

Hranolová věž na zděné šestiboké podezdívce byla do r. 1894 prkenná se 4 zaokrouhlenými okny a měla střechu nad věží i podezdívkou šindelem krytou. Nyní jsou jak desetistranná střecha na šestiboké podezdívce, tak i nevysoká valba na věži samé kryty anglickou břidlou. Hranol čtyrboký mezi střechou podezdívky a věže jest pobit šindelem. Na východní a západní straně jsou v něm dvě okna jalousiová, nad nimiž vyřezány jsou polychrom ováné znaky země, města a desíti cechů řemeslných tak, jak bylo na podprsníku ochozu na Vysoké bráně. (Viz obr. 178.)

Uvnitř jest postavena stolice pro zvony od země z dubových trámů, 30 x 36 cm silných, neodvisle od zevního obalu věže. Zvony zavěšeny jsou zde dva:

Č. 1. „Bartoloměj", též „Žebrák" zvaný, měří i⁷6o m v průměru, 1-32 m výšky. Ucha jsou zdobena provazci a páskovým ornamentem. Pod korunou nápis 3řádkový: artno bomtjnrj mtjllepjmo guabrtjngtrtíeJJtmo ramageprmn smtnbu, prrfrríum rsí npus gsfttb prr magistrům grorgijum

íampattaforem fgígunt gacobi; mnne njrogíaígs prag£rtm;s ab latibem eí íjonorem bmttgno nosíco ifjmi tmíc ef beate inargB ngrgrjng zí mnmjíuts saitcígž biím xtx rolabgslaus prefergío anno senmbo aníe asumsgí íerarn ungargam zx íjoc Iaus bzo paírrr. Mezi 1. a 2. řádkem vylit ornament ze stonku, ovinutého lupenem.

«T*. >'**

l    ■■    A

1 i    "

imirnSLÉ

•v

^-y^r-rZ,

Obr. 178. Rakovník. Zvonice u chrámu sv. Bartoloměje a děkanství.

Na plášti polovypukle provedena postava matky Boží, stojící na půlměsíci s Ježíškem, držícím říšské jablko; P. Maria drží v druhé ruce žezlo. Při spodním okraji vine se podobný ornament, jako mezi řádkami.

Krásný tento zvon opěvali pro lahodný zvuk básníci v XVI. věku jako ,,Campana mirabilis".

Č. 2. „Václav", má 1-37 m v průměru, 1-08 m výšky. Ucha hladká, pod korunou pás z výborně modelovaných nahých dětských postav, pod tím širší pruh ornamentální, v němž na lvích hlavách pověšeny jsou stuhy mezi kvítky. Na plášti nápis 151'ádkový

190

[

I ■    ‘ •'-f-

-    ■ TíV.-M* <%*'«* 1<*!,Í£

f ;.    ^-9

'■    i-r-íMMV A >

f.v;“ *(    *;VA> ⁶ A f*    í

M*ííWjÍL 4Ž >**<

fwn# ír.^KINWft w<řÁ

. Aítóríi '■, c-wířv>

■' ••■*nčlJcíA Q&-h)A) .V*fl silte '

Asm IViVvtj

>•

Aí fťť.y. f'■//■!.-, \,y

>ss\

Éi

;*.ý

ívi

r~ ......^

íi    »■' -»>ř

Obr. 179. Rakovník. Zvonice u chrámu sv. Bartoloměje. Zvon č. 2.

Anno a nativitate Domini nostri Iesv Christi

1589 H^EC CAMPANA QV/E PRIVS QVONDAM CASV FRACTA FVERAT : CONFLATA EST PER MAGISTRVM lOAN : NEM MAKAL ČIVEM ROKECZANVM REGNANTE RODOL : PHO II. ROM : IMPERATORE. QVOD SEQVENTES VERSVS DEMONSTRANT. IMPENSIS AMPLISSIMI SENATVS TO: TlVSQVE COMMVNITATIS GRAT^ POSTERITATI. — CAMPANA DE SE :

igi

Dvm nova cvm Cziechis componvnt pacta Poloni -

CAMPAN7E NOMEN SVM QVOQVE : NACTA NOVVM ANNVS: '

CAESARE RVDOLPHO CzICCHO(!) IVrante PoLono eX eo pro pVbLICa DenVo fVsa stIpe.

ALITER :

ANNVS AGIT FVRlENS fer deVs aVXILIVM

(Znak města Rakovníka.)

s opisem majuskulí: SIOITMffi OIVITÍITIS RíTKOVHiaQHSIS. Na druhé straně pláště vypukle proveden krucifix, pod ním lebka.

Na obrubě 2 medaillony s vousáči a ženskou maskou. (Viz obr. 179.)

KOSTEL SV. JILJÍ.

J. Renner: ,,Srážka císařských a královských vojsk u Rakovníka r. 1620“ ve Věstníku musejního spolku kr. města Rakovníka, 1912.

Dle tradice jest starší města a byl ctěn jako posvátné útočiště, v němž pronásledovaný provinilec nesměl zajat býti. Prvotně stála malá kaple, nynější to presbytář, která r. 1487 byla z odkazu sousedního mlynáře Vacka rozšířena o loď, již postavil Jiřík, schovanec Vackův. R. 1521 pobit kostel znovu šindelem. R. 1535 obehnán novou zdí hřbitov kolem kostelíka, na nějž se jen v čas moru pochovávalo. Další opravu kostela za 28 kop 39 grošů v r. 1564 prováděli Vlaši Jan a Antonín, zvaný Valentinem. Zle dařilo se kostelíku ve dnech od 27. října do 5. listopadu r. 1620, když postavilo se vojsko Bedřicha „zimního" krále proti armádě císařské a ligistické u Rakovníka v posledních srážkách před bitvou Bělohorskou. Císařské vojsko použilo hřbitova a vypáleného kostelíka jako dělostřelecké opory, odkud z batterie střílelo proti královskému vojsku a do města. Teprvé r. 1660 zpustošený kostel byl opraven. Také za války o dědictví rakouské byl nepřítelem, Francouzi, obsazen v r. 1741, kteří používali jej jako prachárny. V r. 1856 snešena byla chatrná krytina a vyměněna taškovou; také klenba v kostelní lodi byla nahrazena rovným rákosovým stropem. Při této opravě postavena byla též před západní průčelí předsíňka. V r. 1893 nahrazena cihlová dlažba dlaždičkami šamotovými.

Poustevnu při kostelíku obýval již r. 1440 poustevník Tóma; poustevníci opatrovali kostel a dostávali za to od obce deputát až do r. 1760. Téhož roku byla poustevna obnovena. Poslední poustevník byl Františkán zv. „Romuald a S. Maria", jenž zemřel r. 1780.

Orientovaný, kamenný a omítaný kostelík stojí na hřbitově, as 20 minut na západ od Rakovníka; záleží z presbytáře o 5 stranách osmistěnu, k níž přiléhá prostá lod s předsíňkou, k západnímu průčelí přistavenou.

192

Na presbytáři přistaveny paprskovitě čtyry opěrné kvádrové pilíře 4 m vys., na trnoži 0-70 m vysoké, šikou ukončené, bez odstupce, okapní římsou v předu a stříškou na líc presbytáře převedené. Kryt taškový na sedlové střeše lodi a valbě presbytáře, břidlový na osmibokém sanktusníku nad středem lodi vztyčeným a jehlancem ukončeným. (Viz obr. 180.)

Vchody jsou dva, v jižním a v západním průčelí, oba 1-50 x 2-04 m vel., půlkruhem přepásané, mají přední hranu ostění skosenou. Vchod před západním průčelím v předsíňce jest obdélný.

Okna v lodi 3 a jedno vede z předsíně na kruchtu, v presbytáři též 3, vesměs 0-75x1 -75 m veliká, hrotitá, v ostěních rozvírajících se na obě strany, bez kružeb. (Viz obr. 181.)

Vnitřek jeví nepravidelnou práci stavební, zejména kamenickou.

Cn <00

Obr. 180. Rakovník. Půdorys kostela sv. Jiljí.

L o cl, 9-20 m dlouhá, 6-8o m široká a 5-90 m j j j | | j" vysoká, byla zaklenuta ve dvou polích. Po klenbě zbyly uprostřed podélních zdí konsolky pod patkami 0-40 m šir. 050 m a 0-63 m vysoké, 0-12 m

...

ggy

I!

sař ]

sm

I"

'fy.

■■

IP»

:

vliv

y

::;V v

y

'ze zdi vyložené. Na vrchních deskách konsol jest patrný tvar patky, jenž měl na obou rozích válečky. (Viz obr. 182.) Nyní jest strop lodi rovný.

£>

a o on

Obr. 182. Rakovník. Kostel sv. Jiljí. Konsoly pod klenbami v lodi.

Vítězný oblouk půlkruhový, 3-90 m široký, ve zdi 0*75 m silné, má obě hrany od výšky 170 m nad dlažbou šikou okoseny, ve zmíněné výšce obíhá kol zdí vítězného oblouku pásová římsa z podbrádky a desky.

Va

!!

c,

'.t

y\

a ••

~l!

|l

- 71-

i i-'I

V}./

441

Tlil

~!

Obr. 183. Rakovník. Kostel sv. Jiljí. Patky klenbové v kněžišti.

Presbytář, 5-00 m široká, 470 m dlouhá a 4*45 m vysoká, zaklenuta jest v rovném poli křížem a v závěru paprskovitě. Žebra 0’i4 m

sir. jsou jen 0-9 m ze zdi vyložena a opírají se v koutech závěru o destičky o*68 m vysoké, u rovného pole zabíhají ztraceně do hladké patky, dvěma se přesunujícími destičkami podepřené. (Viz obr. 183.)

Výprava jest barokní; po původní zbyly pouze 3 zděné, gotické tumby oltářní.

Na hlavním oltáři visí v hrubě řezaném rámu pod sklem obraz s v. Jiljí 1-00x1-70 m vel., na plátně, představuje světce výrazné tváře, plnovousého, v biskupském hávu s berlou a knihou. Berla,

5 DM

spona pláště a mitra zdobeny jsou pozlaceným plechem. Slušná malba z XVIII. stol.

■*T

CM

wt

uSm

Bokové oltáře mají stejné architektury; na svatostáncích stojí po soše s v. Vojtěcha na jižním oltáři a s v. Prokopa na severním, 1-2 vysoké, slušně řezané, jsou z konce XVI. věku. Vedle sv. Vojtěcha stojí sošky sv. Josefa a sv. Jana Nep., vedle sv. Prokopa sošky sv. Barbory (s kalichem a věžkou) a sv. Alžběty(?),

10

Ol' uo

Wjsrnm.

(s kalichem a hadem); čtyry tyto sochy jsou 0-85 m vys. a pocházejí z XVIII. věku.

Obr. 184. Rakovník. Kostel sv. Jiljí. Dřevěná pokladnice.

Kruchta na dvou trámech; v podprsníku, barokně prohýbaném, jsou čtyrboké, pěkně profilované kužeiky.

Varhany 1-28 m vys., 2-46 m široké a o⁻68 m hluboké, barokní, polychromované, zdobeny jsou rázovitě řezaným ornamentem. Z poě. XVIII. stol.

Náhrobník v presbytáři před hlavním oltářem; deska pískovcová 0-64x1-45 m vel., uprostřed slabě vypukle vytesáno mlýnské kolo a klín, pod tím 1539, kolem ošlapaný opis: n) sfqtbo prjitb Jroafat) hralanmat) cmqtl mlůnarj baret. Kryje hrob mlynáře Daniela, podporovatele kostela.

Pokladnička z profilovaného, dubového trámce, 0-17 m silného a 0-69 m vysokého, stojí u vchodu. (Viz obr. 184.)

Poustevna v jihovýchodním cípu hřbitova, prostičká stavba přízemní pod šindelem. V ohradní zdi hřbitova jsou kapličky křížové cesty, dar mlynáře Václ. Mrázka z r. 1860.

HŘBITOVNÍ KOSTEL NEJSV. TROJICE.

Dle soudobých zápisů („Registra stavení kostela sv. Trojice 1. 1587“) založen byl hřbitov nejsv. Trojice r. 1575 na předměstí Svatojilském. Na kostele hřbitovním pracováno Vlachem Valentinem od 1. července 1585, kdy položeny základy, do 24. května r. 1586, kdy vytažena makovice na zhruba hotový již kostel. Na zevnějšku kostela pracovalo se až do r. 1588 a sebráno celkem na darech pro stavbu 269 kop 9 grošů; vydáno bylo však 277 kop 31 gr. a to za cihly a dlažbu 66 kop 18 gr., za kámen a prkna 29 kop 28 gr., za vápno a dovoz hmot 71 kop 31 gr. a za různé k stavbě potřebné věci 36 kop 17 gr. Staviteli vyplaceno v 15 lhůtách 50 kop 36 gr.

R. 1590 postavil hlavní oltář ve tvaru archy truhlář Krištof za 10 kop 7 gr. Obraz na arše vymaloval malíř Honza Řezenský, jemuž zaplaceno 55 kop. Roku 1594 vztyčena na kostele osmistěnná věžka, šindelem krytá; stavěl ji mlynář za 4 kopy gr. ze šesti dubů, za něž zaplaceny též 4 kopy.

R. 1600 byl kostelík přistavěn prodloužením lodi na západní straně a do přístavku vestavěna kruchta, vše dílem Vlacha Jana Césara, jemuž za to dáno 75 kop grošů.

R. 1604 postavena do kostela lavice ozdobně malovaná Honzou Řezenským.

[Obr. 185Rakovník/ PůdorysUiřbitovního] 4kostela_Nejsv.j_Trojice.j;

R. 1659 dány do kostela varhany a r. 1680 celá stavba opravována. V r. 1694 dodal truhlář F. Herla nový oltář, při tom obraz obnovil Samuel Toner na počátku XVIII. věku. Důkladnou opravu potřeboval kostel r.-1756. Místo těžké, kůrkami kryté střechy dána nižší a lehčí, taškami pokrytá; také byla některá okna zazděna. R. 1835 znovu musila býti střecha pokryta taškami a nově postavena osmiboká věžka nad střed hřebene. R. 1839 snesena těžká klenba a nahrazena rovným rákosovaným stropem.

V r. 1884 udeřil blesk do věžky, roztrhl po délce strop, rozbil všecka okna, oltář sv. Mikuláše a zapálil kazatelnu. Obnoven byl v příštím roce celý vnitřek, pískovcová dlažba zaměněna za šamotové dlaždice, kostel vymalován J. Breitenfeldem a hlavní oltář obnoven. V r. 1910 započato s důkladnou opravou, která není posud dokončena.

Omítaná stavba z lomového kamene, v nepravidelném gotickém slohu, stojí uprostřed hřbitova na západním konci předměstí Svatojilského a záleží z jediné lodi (na které není vyznačeno kněžiště) o 4 polích a 3 stran

r tf

M?f:¥

4;,

>;4<

r^Ů

ur

ág

Wí£

V*i

3*w».

i ;■

{%■ tm

* **

ti

IfSSi

í2?.

gjpr

■■■■

Obr. 186. Rakovník. Hřbitovní kostel Nejsv. Trojice.

osmistěnu v závěru; po každé z podélných stran jest pět kolmo na zed postavených opěrných pilířů a v závěru jsou dva pilíře paprskovitě situované. (Viz obr. 185.)

Pilíře jsou z tesaných kvádrů hrubozrného hlavačovského pískovce, stojí na trnoži, celé stavbě společném, ukončeném okosenou vrchní hranou a uprostřed mají místo odstupce pouze pásovou římsu, kolem celého pilíře obíhající, gotického profilu; téhož průřezu římsa provedena jest kol pilířů pod šikmými ukončujícími stříškami.

Hlavní římsa tažena jest v renaissančním profilu kol celé stavby a záleží z článku architráv korunující, hladkého vlysu a vlastní římsy.

Kryt jest taškový na nízké valbové střeše, plechový na osmibokém sanktusníku s osmisloupkovou lucernou a jehlancovitém hrotu. (Viz obr. 186.)

Vchody jsou dva: Č. i. v jižní zdi v tesaném pískovcovém ostění s okosenou přední hranou má oblouk téměř půlkruhový a vedle závěrného klenáku vryto: 1585.

¹

Při poslední opravě kostela byl dráček nahrazen štítkem s monogra

²

Odlitek sádrový této kazatelny jest vystaven v lapidáriu zemského musea v Královské oboře ve výstavním pavillonu.

³

Viz též v Methodu IV., 73.

⁴

Zlatníkem pražským Janem Hirschem.

Soupis pam. hist. a uměl. Pol. okres Rakovnický. Díl II.

⁵

Také tento zvon byl přelit z původního zvonu zvaného „Bavor", litého r. 1577 mistrem B r i k c í m v Praze.

⁶

Tento zvon byl přelit z původního již r. 1644 nákladem hejtmana Rafaela Gallidesa z Rosendorfu.

⁷

Vlastně byla znovu postavena mistrem tesařským Datlem na podezdívce, kterou provedl mistr Vít.

ffSjj

'i

lili

-rao

int

Obr. 187. Rakovník. Hřbitovní kostel Nejsv. Trojice. Půdorys oken a kružby.

Č. 2. Vchod 12-0x2-25 m vel., stejný s předešlým, prolomen jest v západním průčelí. Nad tímto vchodem jest proveden velký kamenný odlehčující pás.

Kromě těchto 2 vchodů jsou patrny ještě stopy bývalých vchodů: v jižní zdi u závěru viděti zazděný venýř nějakého malého vchodu gotického. Vedle tohoto jest ve výšce 0-70 m nad zemí také zazděný otvor.

Také na severní straně zazděn jest bývalý vchod na kruchtu ve výši 2 m nad zemí. Patrně bylo dřív přistaveno k němu schodiště.

Okna jsou v podélných zdech 4 páry, v závěru jsou tři, z nichž jedno jest zazděno; také ostatní okna jsou z části zazděna. Všecka jsou hrotitá, v kamenných ostěních, dělena 1 prutem, v obloukových polích vyplněna kružbami velmi nepravidelně pracovanými. Původně měly kružby střídavě v kruhu trojlisty a plameny; zachovány jsou 3 okna s trojlisty a 2 s plameny; u jednoho jsou nosy utlučeny. (Viz obr. 187.)

ig8

Kromě těchto oken jest v západním průčelí zazděno renaissan ční o k n o s profilovaným podokenníkem a římsou nadokenní. Stavební stav kostela sv. Trojice jest chatrný následkem mělkých základů, svahovitě půdy a ledabylé stavby.

Uvnitř jest kostel 22 m dlouhý a 7*50 m široký a úplně zpustlý. Lod jest neoddělena od kněžiště; vítězný oblouk pouze v malbě naznačen. Kryt jest kostel rovným stropem na vysokém náběhu ve tvaru podbrádky. Po patkách bývalé klenby lodi není památky.

Kruchta, jež byla v celé šíři lodi při západním průčelí, jest snesena a omítka otlučena až na režnou zed. Na té patrno, že byl kostel původně o celé poslední pole kratší a že toto později bylo přistavěno, aniž

bylo do starší stavby řádně zavázáno.

Výprava — pokud se zachovala — byla barokní.

zL

Hlavní oltář v dřevěné archi-

///

-10 Ttt

tektuře má uprostřed obraz nejsv. Trojice mezi anděly; v popředí sv. Bartoloměje, ukazujícího na město Rakovník. V rohu nápis: Domine Custodi hanc civitatem. Maloval jej dle staršího obrazu prof. /. Lhota z Prahy r. 1883.*)

Náhrobníky byly dva v dlažbě lodi a při předláždování dány pod oltář.

Obr. 188. Rakovník. Půdorys kaple sv. Rocha.

Nápisy (dle Fr. Levého) č. 1.: úeířja 1599 roe sfrjebu po Múlenípiui osmtla o JArno urobena pannt ítaferjma Nenechá rojena Bormanha j Bauřjo . .. Ve znaku pták s prstenem v zobáku.

Č. 2. Nápis: Beta partie 1601 roe cjfroefeít po narojent pannp IKarie meji 12 íjobtnao jitoof bokonal ^Iorouhuj pan IBarftn Biraocjek Úifo-missfu; mtegsdan Bakoionika a fofo ítelo poíjrjkene 10 Kristo ^anu ob-poqiraa.

KAPLE SV. ROCHA. Postavena byla pro odvrácení moru r. 1726 z veřejných sbírek k podnětu kanovníka J. Libertina, bývalého děkana rakovnického, jenž ji vysvětil a daroval k výzdobě její kazatelnu a oltářní sochu sv. Rocha. Vystavěl ji za hřbitovní zdí pražský stavitel Jan Ferd. Hybner. R. 1835 při rozšiřování hřbitova byla pojata v jeho jihozápadní cíp.

Úhledná barokní stavbička stojí na půdorysu, trojúhelníka, jehož strany jsou na ven vybočené oblouky. (Viz obr. 188.) Zdi z kamene lomového, omítané, spočívají na kamenné hladké trnoži a vystupují uprostřed každé strany o mělký risalit; všecka nároží jsou vroubena lesenovými pásy, v maltě jen provedenými. Jednoduché barokní kládí, zalomené na každé straně nad risality, končí zdivo ve výšce 5-70 m.

*) Starší obraz z archy jest v museu městském.

Na trojhranné, poněkud baňaté střeše, kůrkami kryté, šestiboká lucerna, ukončená bání a plechem pobita. (Viz obr. 189.)

nasazena

Dveře jsou 3, v středu každé strany, vroubené uchatými cham-t ránami. Za vchod slouží dveře v severní straně. Nad každými dveřmi jest půlkruhové okno.

Uvnitř jest kaple šestiboká, o 3 vypuklých a 3 vydutých stranách; největší šířka činí 670 m, výška 7-90 m do vrcholu kupole. Ve vydutých

UA

...

f/.

WM

.,-1

ff-

if:

Obr. 189. Rakovník. Kaple sv. Rocha.

stranách jsou uprostřed výklenky; ve dvou z nich stojí sochy a v třetím je schodiště na kruchtu.

Oltář stojí uprostřed východní vybočené strany, zakrývaje jedny ze trojích dveří. Zdoben jest dobře řezanou sochou v životní velikosti sv. Rocha mezi soškami sv. Ondřeje (s kyjem a knihou) a sv. Matěje (se sekerou a knihou), v poloviční životní velikosti.

Antipendium kryje přední stranu oltářního stolu; namalován na něm hřbitov sv. Trojice (kostelík má na jižní straně věž, která nyní není), na kterýž jsou za moru pohřbíváni mrtví. V oblacích vznáší

Obr. 190. Rakovník. Zvonice u kostela Nejsv. Trojice.

se sv. Jan Nep.; po stranách je realisticky namalováno na jedné straně peklo, na druhé očistec.

Sochy sv. Sebastiana a sv. Julie (?) s růžovým věncem na hlavě a křížem v levici. Obě v s/₆ životní velikosti, dobře řezány. Kazatelna nízká stojí pod sochou sv. Julie.

Kruchta proti oltáři stojí na 2 dřevěných sloupcích a má v ba

rokně prohýbaném podprsníku čtyrboké profilované kuželky.

ZVONICE NA HŘBITOVE NEJSV. TROJICE. Byla po

stavena na konci XVL století. Během času několikrát opravována a nově

#1

OH

■■

iií

1.1...-:______1—«

.r

ům

rám

tm

.u

m

■fs

Na východní straně nápis ve 3 řádkách: TENTO ZWON SLIL MATHAVSS FLEMICK KONWARZ W MIESTIE RAKOWNICZE LETHA PANIE 1599.

ANNA BAXOWA NA TENTO ZWON WODKAZALA DWIE STIE KOP.

a.

Obr. 191. Rakovník. Zvonice u kostela Nejsv. Trojice. Jeden ze šesti sloupků lucerny.

pokrývána. Když zavěšen na ní r. 1599 největší zvon, který při rožkyvu narážel na trámy zvonice, přidělali na západní stranu arkýřek.

Zvonice stojí ve východní části hřbitova na stlačeném šestibokém půdorysu, v největším průměru 8 m měřícím, z hrazděného zdivá omítaného, 2-3 m vysokého. Vysoká střecha zúžuje se k čtyrboké lucerně, ukončené sedlovou střechou; tato i střecha nad podezdívkou pobity jsou šindelem, rovněž jako dřevěný arkýřek na západní straně. (Viz obr. 190.)

Stolice jest dubová a hoblovaná, má sloupky (6 kusů) i podvlaky pěkně řezané (viz obr. 191.); zavěšeny jsou na ní 3 z v o n y: Čís. 1. ,, J e ž í š" měří 0-91 m v průměru a 0*76 m výšky. Ucha hladká, pod korunou pás z opakující se plakety andílka s čápem a hlavičkou, pod tím pás z akantových lupen, dolů obrácených.

Na plášti na záp. straně nápis v 7 řádcích:

KNIEZ YAN CHMELOWEC LEDECKY | ® DIEKAN RAKOWNICKY | PAN MATIEG SSTIERBA PRIMAS | DANELE STANKOWICZ | IANA ZAHRADKI |

WACZLAWA OBRMANA | STREYCVW Z LAVSTYNIE

Znak

z Louštína.

am

10

Vwv^vvn/iuiuíii/ií

"VpuTWtMll)Uí

ha

CilH

Hlava muže v medaillonu.

Hlava ženy v medaillonu.

Pod tím vypukle provedený ukřižovaný Kristus na lebce, kolem listy akantové a 4 paličky rákosu; po stranách 4 symboly evangelistů. Pod křížem ve věnci znak Rakovníka mezi 2 akantovými listy.

Na dolní obrubě pod znakem ostře modelovaná ještěrka, pod ní 2 ryby, chápající lilii, vedle nápis:

IAKVB ALESS; na druhé straně pod znakem Louštínských rak, před ním kobylka luční a motýl, za ním sedící muž hraje na housle a zbrojnoš rozpřažený, na jehož ruce stojí kohout, proti němu dvojocasý lev.

Modelace vypuklin na tomto zvonu jest výborná, jako skoro na všech Flemíkových pracích.

Čís. 2. „Marie", má 073 m v průměru a 0*57 m výšky. Ucha hladká, pod korunou pás figurální a pod tím jiný z akantových lupen dolů čnějících; níže nápis devítiřádkový: LÉTA 1587 PCCTIWA PANI IOHANKA REYCZKOWA POZVSTALA | WDOWA W RAKOWNICE PO PANY IANOWI REYCZKOWI SAVKENIKOWI | PORVCZILA A DALA

202

NA SWVG WLASTNI NAKLAD TENTO ZWON | SLOWVTNEMV BRIK-CIMV ZWONARZY Z CYNPERGKV W NOWEM | MIESTIE PRAZKYM PRO PAMATKV SWAV A TEHOZ f MANZIELA j SWEHO KOSTELV TOMVTO SWATE TROGICE DO RAKOWNIKA | Z MILOSTI A LÁSKY DOBROWOLNE VDIELATI. | Přičiněním velebného Pána Fr. Bícy. Přispěním Rakovnické spořitelny. Přelit byl tento zvon zvonařem Arnoštem Diepoldem na Starém Městě pražském. V kuchyni Bl. Anežky r. 1898.

• ¹' ¹

ŠÍT¹ ¹

tpTjí

•i

ť¹í«»S

- - Cú -UZZ-. i ¹:t

ifj

Obr. 192. Rakovník. Zvonice u kostela Nejsv. Trojice. Zvon 6. 3.

Na plášti na východní straně polovypuklá postava sv. Václava a sv. Karla Vel.¹)

Čís. 3. „Josef', měří 0-55 m v průměru a 0¹44 m výšky. Ucha hladká, pod korunou pás z opakující se plakety, na ní muž hraje zvířatům; pod tím pás z akantových, dolů obrácených listů.

Na plášti polovypuklina ukřižovaného Krista; kříž stojí mezi 4 akanty na lebce. Po stranách nápis: TENTO ZWON SLIL MATHAVSS FLEMICHK | KONWARZ W MIESTIE RAKOWNICZE 1599.

Na druhé straně ve věnci znak Rakovníka mezi medailony se symboly evangelistů. Při obrubě vypukliny dvou raků, mezi nimi medailony a postavy dudáka, hrajícího, rozpřaženého zbrojnoše a lva. Též tento zvon má ozdoby jemně a ostře modelované. (Viz obr. 192.)

RADNICE.

Stojí na Husově náměstí na jižní straně blíže ulice druhdy Lu-benské. *) Původně postavil na místě nynější stavby roku 1515 mistr Jan gotickou radnici, kterou dokončil mistr Souček věží s orlojem. Vchod radnice zdobil znak města, nad přízemím vystupovalo se z velké zasedací síně na pavlán; štíty okrášleny byly malbami, jež r. 1580 znovu maloval mistr Daniel. Ve dvoře byla kamenná kašna od mistra Víta z r. 1529.

Stavba byla již r. 1534 opravována, důkladněji pak v 1. 1596—1598, kdy dány na věž nové hodiny z Kadaně, nedůkladného díla, neboť když r. 1608 dávány nové krovy na radnici a postavena znovu věž, musil celý orloj býti vyměněn. Při drancování města císařskými r. 1631, Sasy r. 1634 a Švédy r. 1639 byla i radnice zpustošena a pobořena, načež r. 1679 ji obnovil mistr Mikuláš Hofmann z Kolešovic a dány na orloj dvoje hodiny české (24 hod.) i německé (12 hod.).

Tato radnice shořela při velkém požáru města r. 1733. Nynější podobu dostala v 1. 1734—1738. Stavitelem zejména věže byl Tomáš Horák z Rakovníka. Výzdoba průčelí pochází z 2. pol. XVIII. stol., když po požáru r. 1753 byla obnovena. Staročeský orloj byl odstraněn s věže při opravě r. 1801, kdy nově krov věže svázal Josef Templář a plechem pobil František Novopatský z Rokycan. Později opravována radnice v 1. 1849, 1865, 1878, 1894 a naposled r. 1906.

Jednopatrová, omítaná budova o 9 osách okenních s pěknou věží uprostřed 39 m vysokou, jež vystupuje nad střechu o jedno patro, tvoříc na průčelí risalit. Plochy meziokenní jsou zdobeny páskovým ornamentem v štuku provedeným. R. 1906 vyvedena nad hlavní římsou attika o 10 pilířích, mezi nimiž 8 polí jest každé třemi otvory barokního tvaru prolomeno. Na pilířcích postaveny později kamenné vásy.

Vchod vede na západ vedle věže, vrouben jest barokně profilovaným venýřem půlkruhovým, nad nímž vytáčí se uprostřed římsa v oblouku, uprostřed zavěrákem podporovaném.

Okna jsou vesměs obdélná; v přízemí mají v maltě tažená ostění a závěráky v středu nadpraží; v patře střídají se nadokenní římsy střecho-vitě zalomené s obloukovými. Také vlysy nad okny jeví střídavě vypukle provedené hlavy lví s palmetou.

Věž má okna architektonicky vyznačená na všech 4 stranách, ale v pobočních průčelích jsou zazděna. Vroubena jsou ostěním v polokruhu přepásaným, nad nímž jest nadokenní římsa střechovitě zalomena. V prů-

*) První radnice byla od r. 1444 v domě Herdynkově, jenž stál na ,,Zákostelí“, průčelím k východu obrácen.

%----    ”•    *HT”: i '-:^4±- ~ ^Saji

S3

r.

řl

fI

yf

;■

s>

..•/

r,

*á‘ i

•WS

. !:|| : %:

iř S«pPli§

mimm

■i

:£^

MA

"'1

rř'síí

•fe

Řl

-síí^sr

. I]

ihS :

I ff /

4é

BbH

■ '4..

*§1-1

Obr. 193. Rakovník. Radnice.

čelí zasazena r. 1896 mezi přízemí a první patro pamětní deska mramorová slavnému rodáku Rakovnickému spisovateli Sixtovi z Otters-dorfu (t 1583) od sochaře /. Šimonovského.

■.

__

SpBII

li

má

PP’'    i t. ✓ *

wm

■E

ly,.

fe- '

m * v-.

uĚEaĚw ifki

í. ..."    '

IP ;

lv!'

ffe    -J#,.

sr    -í&\. ,

WgBBjgys

‘mm

'

■l

/

*8* jtfS I K&JO ⁴1

;v-WV, ?

Obr. 194. Rakovník. Radnice. Stropní malba ve schodišti.

Hlavní římsa budovy nad prvým patrem tvoří kusý štít, jehož nástavce stáčejí se v závity. Mezi těmito upevněna r. 1906 kartuš se znakem města. Nároží věže sesílena jsou v každém ze 4 průčelí pilastrem s barokně kompositní hlavicí, nad kterou se zalomuje hlavní římsa s vlysem i architra-vem. Pod hlavní římsou umístěny ciferníky hodin.

Střecha věže přechází v osmibokou barokní báň, nesoucí lucernu, zakončenou cibulovitou báňkou a pozlacenou makovicí.*)

Celkem působí toto radniční průčelí příznivě, jevíc na ráz patrnou budovu veřejnou. (Viz obr. 193.)

Uvnitř vede od vchodu široký průjezd, valené s výsečemi sklenutý.

Schodiště dvojramenné bylo až do r. 1894 dřevěné a toho roku bylo zaměněno kamenným. Kryto jest rovným stropem, na němž v štukovém orámování namalován pohled na nebe, v jehož spodním okraji zobrazen Rakovník z druhé polovice XVIII. století. (Viz obr. 194.)

DĚKANSTVÍ.

F r. Levý 124, 434.

Původní fara stávala jihovýchodně od chrámu sv. Bartoloměje a znovu stavěl ji mistr Jan v 1. 1517—1518. Do chrámu chodilo se z ní krytým, dřevěným mostkem přes příkop, kterým byl chrám obklopen.

Nynější děkanství postaveno r. 1751 severovýchodně od chrámu, naproti bývalé faře.

Volně stojící jednopatrová, prostá stavba, omítaná na obdélném půdoryse 05x4 osách do ulic, s křídlem na sever do dvora; valbová střecha jest kryta taškami. Okna vroubena jsou chambranami s uchy v rozích. (Viz obr. 178.)

Uvnitř jsou místnosti kaplanky v přízemí zaklenuty elliptickou českou klenbou; v patře jsou rovné rákosované stropy.

Dveře v I. patře jsou dubové s řezanými pletenci na obrubě a růžicemi mezi výplněmi a v rozích. Na krycí liště jsou řezané penízky a nahoře konsolka. Pěkně v kovu řezané jsou též štítky zámků. (Viz obr. 195.)

Kancionál literátů 52x35 cm velký, 382 listy, kromě 17 prázdných. Pod deskami nápis: Numero tertio. *) Psán na papíře minuskulemi s iniciálami zlatými, červenými neb modrými. Listy illumi-nované jsou na pergamenu. Objednán byl v Praze u Jakuba Špačka Hradeckého.

Na 1. listě namalována dárkyně Jana Rejčková, klečící před krucifixem s podpisem, že z odkazu jejího kancionál pořízen. Pod kartuší: r. 1596. (Viz obr. 196.)

Na 2. listě. Iniciála P zlatá, v ní zvěstování P. Marie, na obrubě rozviliny. Dole kartuš, v ní nápis: „^rjmcon Hcitqch rijfžit) obkaj jme ntaířu; naplnit a nerfjaíi gi pamaffu; ^mrfj jarijroacEn ncbofumat íuí)o ale Itibmila mafie Jbbč mnuím íldjpné frac y ntanfcla tn fplnila Dbaum památku tuto učinila % pomucp brníjeljo manfcla Jraefjo U)i(íra Hana j ©rrj-íloma rjecencíjoU

*) Když r. 1906 nově makovice zlacena, byla otevřena a nalezena v ní listina, na které napsáno, mimo data výš uvedená, že tato makovice pochází ze staré věže radniční, s níž byla r. 1738 na novou přenesena.

**) Téhož kancionálu díl druhý viz v městském museu.

Vedle nápisu namalován klečící muž S. Reyček, v kožešinovém plášti a se sepjatýma rukama. Dole znak na modré půdě s písmenami S R I, nad nimi 4.

Na listě 27. iniciála R s rozvilinami, dole židé pod horou Sinaj a muž klečící. Vedle znak, v něm preclík.

-rr

W~

........

;W"<w

weZĚĚskišsd

»vy

•    •    *    »ni .i

(i

> - čís

SV

fr

■ =■

Obr. 195. Rakovník. Děkanství. Dveře u sáiu v I. patře.

Na listě 40. Iniciála R, v ní Daniel v jámě lví. Dole zahnání padlých andělů, vedle klečící muž.

Na listě 43. Iniciála W, v ní Samaritánka. Dole namalován stojící Ondřej Rausek, vedle něho útěk do Egypta.

Na listě 81. Iniciála R se sesláním Ducha Sv. Dole poslední soud, vedle klečící muž s podpisem Jart Hpjjnar 94 (1594).

Na listě 163. Iniciála D, v ní svržení nevěřících mezi lvy. Dole narození Páně a vedle muž klečící s podpisem Daniel Malirz v Rakownicze.

-i »a

IPE'#

SiLM

Yggg

lí

W.-WřM

s®

^    ‘^é '"V. !

*

■ •    ■ /MM

SÉý

-ví V

PSí.

-r

4 § ií I# T; 39

sm

A ti

/■

lfj

m-.

řkt:

v®: '

' ‘    W*4> J

r? A

£*■

,*• • ’• i

>&■*

h "“lí;

i-K

TSÍ

m

*] '<11 Ufá

•    s_|v

2 s g rtí

. -f4 ^    1.

~3>P 4?.^. iJ"

0.3tí

■~ís>

■T'

fl

Y fgfffj

I i 'k/T‘    2 «

¹ Um.

í,: tři f ?. ij

♦ žiti Úl h

fynm

*L

Obr. 196. Rakovník. Děkanství. Prvý list z kancionálu literátů od mistra J. Špačka Hradeckého.

Na listě 211. Iniciála A s pokřtěním P. Krista. Pod ní: D. M. R. (— Daniel malíř Rakovnický). Dole Tobiáš domů se vracející; vedle nápis v kartuši: Tobiass Honza Žluticki 1594.

Na listě 224. Iniciála D, v ní král David. Dole hořící Rakovník, (provedeno po r. 1620) a kostelík, z něhož vychází procesí; uprostřed klečící muž s podpisem: David Písecký z Trzebska. Kromě těch jsou na

'1

Obr. 197. Rakovník. Pohled do nádvoří domu č. 28.

konci listů ještě podobizny s podpisy: Jan Malinovský z Hlavačova, Jan Špička Příbramský, Václav Kavan z Cejkov, JakJ Slavík, Vavřinec Mout-vička, Jan Zahrádka z Louštýně (se znakem) a j. Hojné jsou v kancionálu škrty provedené Koniášem Jesuitou, zejména všude přetrhnuto slovo „kalich" a „Spasitel".

Desky tohoto kancionálu jsou prkenné, potažené bílou teletinou s tlačenými ozdobami ornamentálními i figurálními výjevy z bible a latinskými podpisy. Kování mosazné, kolem obruby na rozích a uprostřed růžice; spjaty jsou desky 2 "sponkami. Na vrchní desce vlepeno ex libris s opisem: Sigilum civitatis Rakownicensis. Uprostřed: rak. Pod tím: 1599.

Zahrada při děkanství ohrazena na východ a sever starou hradební zdí městskou s kulatou baštou na rohu. Ve zdi jest branka 1-80x0-94 m velká ve světlosti, obložena pískovcovými kvádry; hrana ostění jest šikmo okosena; rovné nadpraží podporují v koutech vyduté konsolky.

Dle tvaru pochází branka tato z počátku XVI. století.

w ............

Aš* ' ^

ss

,g@|

il''

r-'~

jgj

BUDOVA REÁLNÍCH ŠKOL. Založena 7. srpna 1832 z odkazu arcibiskupa Václava Leop. Chlumčanského ryt. z Přestavlk (jenž věnoval na zřízení reálných škol v Rakovníce a v Liberci 90.000 zl. k. m.),

účinnou pomocí obce, měšťanů pravovárečních, dále knížete Karla Egona z Fúrstenberka a hraběte Antonína z Meraviglia, kteří darovali potřebné dříví k stavbě, a konečně mnohých občanů, kteří práce stavební zdarma konali. Stavba dle návrhu kníž. fúrstenberského stavitele Ant. Mullera trvala do r. 1836 a stála 50.385 zl. Prvotně řízena piaristy, od r. 1849—1872 premonstráty, přešla r. 1855 ve správu města a od r. 1891 postátněna. V r. 1895 opravena nákladem 10.000 zl.

Jednoduchá dvojpatrová budova stojí severně proti kostelu na půdoryse tvaru j_j, jehož průčelí jest 59 m, obě křídla jsou po 34 m dlouhá.

DŮM CISTERCIAKŮ. Založen

r. 1771 cisterciáky z Plas na místě původní fary kostela sv. Bartoloměje, naproti nynějšímu děkanství, východně od chrámu. Sloužil k pobytu klášterníků na jich cestách do Prahy.*

Prostá jednopatrová stavba omítaná, v předu o 4 osách a dvou krátkých křídlech, stojí uprostřed zdí ohrazeného dvora. Nad severním průčelím vyzdvižen uprostřed trojboký rovný štít; v něm v štuku proveden znak cisterciáků a pod ním datum: 1781. Po obou stranách tohoto průčelí vyzdviženy jsou nad průčelími křídc 1 segmentové štíty.

SOUDNÍ BUDOVA stojí na západním konci města v předměstí Svatojilském. Dvojpatrová, omítaná stavba ozdob prostá, 57*90 m dlouhá a 11*37 m šir., postavena byla 1838—40; v čele má 17 oken, po bocích po třech. V průčelí nese nápis: Securitati publicae Ferdinandus I. MDCCCXL.

DŮM Č. 28. na Husově náměstí, sousedící na východní své straně s radnicí, má ve dvoře dvě staré stavby. Jedna má na jižní straně arkýřek, druhá, na západní straně, jest hrázděná přízemní stavba, jež druhdy bývala stodolou. Obě stavby tyto pocházejí z prvé polovice XVI. stol. a jsou nej staršími zbytky soukromých staveb v městě. (Viz obr. 197.)

DŮM č. 30, na jižní straně Husova náměstí, o 3 osách, jednopatrový. V přízemí rustikován; nad tím jest pásová římsa zalomena. Průčelí 1. patra děleno 4 jónskými pilastry s kládím. Nadokenní římsy jsou střechovitě zalomené. Úprava průčelí pochází z 1. pol. XVIII. věku.

DŮM č. 54 na západní straně Husova náměstí, jednopatrový o 4 osách. V přízemí měl 4 (nyní jen 3) ellipticky sklenuté otvory; I. patro rozděleno v 4 pole mělkými pilastry s jónskými hlavicemi. Uprostřed každého pole jest okno obdélné, jehož profilované ostění podporují 2 v omítce naznačené kuželky. Nadokenní římsy jsou na plochých konsol-kách a střídavě střechovitě zalomené a půlkruhové. Pod pásovou a hlavní římsou jsou malé konsolky a nad touto římsou vystavena vysoká attika, uprostřed ve střechovitý štít vystupující. Na pilířích attiky jsou 2 koule a 2 jehlance. Úprava průčelí domu je z konce XVIII. věku. (Viz obr. 198.)

DŮM č. 55 patřil r. 1563 Tomáši Bečvářovi, tvoří nároží Husova náměstí a Palackého ulice, jednopatrový o dvou renaissančních štítech do náměstí. Celé průčelí jest vodorovnými vrstvami rustikováno. Obdélná

í.

mu

:š</

lilii

■* ř

í~T

iTM

H1

:f!

*3

!**1

ris

ií i

TI

Wl

ŘE

1HFW \JU i I I

Jjjf

■fM

Éi^ÍÍSíL--3SSt

'‘ts&ĚjSST

.. I |

I—Blfeafe ■ -£« i

.    V»r_* ^    * _

iflSÉIgi

'~Í ŽV7~--V3Ť?TÁl^

Obr. 198. Rakovník. Husovo náměstí. Dům 6. 54.

okna vroubena jsou architravovým ostěním a profilovanými podokenníky a nadokenními rovnými římsami. Oba štíty děleny jsou čtyřmi pilastry se zalomenými podstavci i kládím. Obrysy štítů tvoří proláklé postranice ukončené segmentovou římsou. Průčelí bylo sgraffitováno v XVI, věku sličnými obrazy, z nichž souvěké zápisy uvádějí zejména soud Šalomounův. (Viz obr. 199.)

DtJM č. 59 proti soudní budově, druhdy patřil Bradským z La-bouně. Jednopatrový o 9 oknech, s uchatými ostěními, pod nimiž jsou

i ^

TT

Í8]

OTTO REICH j-

ÍG

KE

rj

Obr. 199. Rakovník. Husovo náměstí. Dům č. 55.

kartuše. Dvě zazděná okna mají barokní orámování z XVIII. stol. Uvnitř valená klenba s výsečemi v prostranné podsíni a na schodišti pěkně profilované dřevěné kuželky v zábradlí.

MLÝN PANSKY (druhdy zván, nyní Frant. Šmída), stojí na Svatojilském předměstí na struze Rakovnického potoka. Vedle zbytků bývalého mlýna ze zdivá z tesaného pískovce ze XVI. století vystaven

nynější mlýn na půdorysu tvaru J_, v jehož jižním a severním čele štít

s velkým plastickým znakem Rakovníka v barokní kartuši. Na východním štítu mají obruby oken čabrakovité ozdoby. Vchod, v půlkruhu přepásaný, má na venýři vryté páskové ozdoby a letopočet 1755.

SYNAGOGA. Vznikla ze soukromého domu, jejž r. 1760 Enoch Peruc zakoupil pro školu. R. 1792 přikoupil Volf Helber sousední domek za 460 zl., který upraven pro synagogu.

Jednopatrová budova v prostém baroku o 5 osách, k níž pojí se na východ modlitebna, jejíž vchod jest z předsíně v západní zdi. Osvětlena jest 6 okny svrchem půlkruhovými, po dvou na straně jižní, východní a severní. Mezi okny sesíleny jsou zdi zevně gotickými opěráky o 1 ústupku a střechovitém ukončení. Zaoblená nároží jsou vroubena po každé straně pilastrem, jehož hlavice tvořena jest zalomenou hlavní římsou.

Vnitřek upraven r. 1865 a měří n-8 m délky a 9-6 m šířky. Zdi oživeny jsou uprostřed dvěma sdruženými pilastry s kompositní hlavicí a blíže koutů jest po jednom pilastru. Mezi pilastry jsou zdi mírně v seg-

Éifc

Obr. 200. Rakovník. Domy z býv. Židovské čtvrti u synagogy.

mentu vyhloubeny. Sklenuta jest synagoga čtyrbokou kopulí s lucernou ve vrcholu. Při západní zdi jest jednoduchá dřevěná kruchta.

Výprava záleží z oltáře dřevěného, pozdně barokního slohu; 4 sloupky nesou prohýbané kládí a vroubeny jsou prořezávanými boltcovými postranicemi.

ŽIDOVSKÁ čtvrt byla v okolí synagogy, kde zachovaly se dosud domy s dřevěnými štíty. (Viz obr. 200.)

ARCHIV MĚSTSKÝ.

Jest uspořádán ve Vysoké bráně péčí p. Jana Rennera. Čítá na 7000 listin, 17 svazků různých register a 195 knih.

Obsahuje zejména: Nejstarší knihu smolnou z r. 1380, Knihy trhové dlouhé z r. 1436. Knihy ubrmanských smluv z l. 1545—1599• Knihy smluv, trhů a odkazu z l. 1455—1506, Knihu červenou gruntovní z l. 1512—T565, Registra vazná, z l. 1589—1619.

Majestát krále Jana Lucemburského z r. 1319, nejstarší to listina, povoluje městu právo pastvy na lukách královských u Křivoklátu a lov v potocích až po Hanou; pečet jest utržena. (Viz obr. 201.)

■i

i'

^,4 i-

i-

\ u í||--íC7

!-

Ť !..»>•*

1 Fp

f"

1?

3 ~S~1

TI

upj^rxxzi

; ^.4Tr<

P.

¹ Í?K‘ í

Obr. 20i. Rakovník. Městský archiv. Majestát krále Jana Lucemburského

(i

;p:

's*

i-vj-¥f 1ii-?. i m ■? i

, lifI-mH,rvm?-*¹

r) f I • lYfjlifij liH

Tli

I- í 1

!\ H *

V£ |f i B * ^

■~Kn

rA

BStóirTp

li

ftí- cA 3>v>tA

&~e ‘

i* í

j 3 jf. t. »4 ř ’

■mít|f

g „ -fr -$ »    4

~" řrir'x ■'F^'

ET

i.LM WlT|:4-

sir

z r. 1319.

/íf' •

i <*

t? _ i -s

'    -03^vv»vcp

fr^T^VJ' 'fl

li rin I

Ji 4 f4

7* r 1“

~a*» ^MK«*wcP-5ag vv

?•

?.

. ja-t^

íl

—í;    f>    rtS

i; ™f*,-V

vv^t^UC*L.<vv

lí h

;#l i

4111 ii 1! r !« i M r ?; i M

-^£u o s~| p--: lt 11 l'-f J í í. * “.fej |

t*I t>í * t^t 4i1 0 ?>

il i- 1 šli? t, d l ir-i? w m

r • . í

4<ř

Trií

41 *P

■LP

“O -ímÍW

- íl

tti

^ífc?

* 5 9

³ 1 I

H

i 14

.-Cr*4

-9U* 0vm**v>a* šž3 \

r    *1

I    i

.    S~&

»■»[ 4

fí*! f n ř

l\

||jÉÍ|4 .líctí j<l y rls

diffi lU-MliJ f

^.iipr|.iJiií!| 4Miii

y 4ÍII lil Wllfflj lit® I

trtinm wc.

nemine untnrnx

r-i

sh| «d I | c§

,£ I li p

a- t H f

TtLfcsT

(/•lil

Utt-

»^PTT:

ccC ijt

t/if|

s <£i

11&J,

tnuté ďš&xmn i

twnixfcut mxm

«4« 4t

(tt# CmtmftÉua

1411

» O florT'

mn

í£Sa

| . %&*>

4 jel

tt 6

áíS<|c|

tel

liji

< sin

rif

4 5 li -

Pil ii

5-i

Wi

Obr. 202. Rakovník. Městský archiv. Majestát krále Vladislava Jagellonce.

nmmn

mít

i tm lili ni4J i um jati-

mm H lili III lil f H1-1

I    |4lli 1 ťíibti    i

'4 LITI s ?'i>l/PÍ s;i3 Ojtl íí,s |j£

II    ii11ituálti lícil iJM*

l-

<íl

•i

2l6

Majestát krále Vladislava II. Jagellonce z r. 1482 povoluje městu Rakovníku znak a právo pečetit voskem zeleným; současně přidává městu nový šestnáctidenní trh při sv. Martinu. (Viz obr. 202.)

tel'

; v. v

|g§

Obr. 203. Rakovník. Městský archiv. Vazba Register vážných.

Registra vážná z r. 1589 v deskách 16x21 cm z tlačené vepřovice. (Viz obr. 203.)

MUSEUM MĚSTSKÉ.

Dr. K. Chytil, Malířstvo pražské v Rozpravách Č. Akademie 1906, 132.

Od r. 1897 jsou sbírky v přízemí městské spořitelny v Herol

dově ulici.

Obsahuje pečlivě srovnanou sbírku praehistorických nálezů z rakovnického okolí: popelnice, keramiky, bronzy, dále:

Plastiky:

Znak pískovcový města Rakovníka, 075 m šír., roo« vysoký, v obrubě ze stilísovaných květů. Nad znakem páska s letopočtem 1525. Pochází z ochozu na Vysoké bráně. (Viz obr. 204.)

Znak pískovcový království Českého, rozkročený lev, korunovaný, o-88 m šír., 1-05 m vysoký, pod kolčím s korunou a pozdně gotickými přikrývadly. Pochází též z ochozu na Vysoké bráně. (Viz obr. 205.)

íí

NAV-

|i

II

mmn

p    j r.

0

ntifeéi '

* 4 #

rlv²

Obr. 204. Rakovník. Městské museum. Znak Rakovníka z Vysoké brány.

Obr. 205. Rakovník. Městské museum. Znak království Českého z Vysoké brány.

ži-

r>

Andělé dva, troubící, dřevěné polychromované sochy v votní velikosti barokní, z 1. pol. XVIII. stol. Stály na varhanách chrámu sv. Bartoloměje v Rakovníce.

R e 1 i k v i á ř e dva, o-66 m vys., 0-32 m šír., dřevěné zlacené, barokní, stály na oltáři v kostele sv. Jiljí.

R e 1 i e f y dva, o-io x 0-17 m vel., polychromované, představují císaře Josefa II. a papeže Pia VI.

Obrazy :

Křídla arch y,²) z chrámu sv. Bartoloměje; 4 obrazy na dřevě, po obou stranách malované, každý 1-67 m vysoký a 1-12 m široký. Při otevřeném oltáři jevily se strany, jež jsou malovány na zlaté půdě, s obrazy: 1. Zvěstování P. Marii, 2. Narození Krista P., 3. Obřízka a 4. Pocta 3 sv.

2l8 králů. Při zavřené arše se jevily: 5. Kristus v zahradě Getsemanské, 6. Bičování Krista P., 7. ukřižovaný Kristus a 8. Kristus vstal z mrtvých. Obrazy tyto zakoupeny byly r. 1496 pro hlavní oltář za 150 kop a jsou malovány českým malířem, jenž řídil se vzory nizozemskými.

1.    Zvěstování P. Marie. P. Maria v modrém plášti a červeném rouše, za ní visí z okna goticky profilovaného koberec s motivem granátového jablka; anděl v bílém šatě a brokátovém plášti se zeleným rubem, spiatým sponou s čtyřlistém, se stříbrnými křídly, drží v levici žezlo zlaté, ovinuté páskou, na které gotickými minuskulemi napsána část z pozdravení andělského. Obličeje mají český ráz. (Viz obr. 206.)

2.    Narození Páně. P. Maria v červeném šatě a modrozeleném plášti, sv. Josef, šedovlasý oděn v červenavý šat, drží hořící svíci. Andílci kol Ježíška mají jeden žluté roucho a stříbrná křídla, druhý bílé se zlatými křídly. Pastevci do chaty nahlížející oděni jsou červeně. V pozadí hrazené město. (Viz obr. 207.)

3.    Obřízka P. Krista. Kněz držící Ježíška má zelený svrchní a modrý spodní šat; obřad provádí muž v hnědočerveném šatě, za ním stojící kněz čtoucí má šedý kožešinový límec. Za stolem stojící P. Maria v červeném rouše, bílé pleně a modrém plášti, stojí vedle sv. Anny ve fialovém rouše a sv. Simeona v červeném šatě. Obraz je slabší ostatních. (Viz obr. 208.)

4.    Pocta 3 s v. králů. P. Maria oděna jako na ostatních, Ježíšek sedící na její klíně přijímá zlatou nádobku, gotickým ornamentem zdobenou od klečícího Kašpara, v brokát oděného. Za ním stojí Melichar v zeleném plášti a dále pod korunou černý Baltasar v bílých spodkách, zeleném kabátci s bílou šerpou. Výborně malované jsou tváře a postoj Baltasarův. (Viz obr. 209.)

Na rubových stranách:

1.    Kristus v zahradě Getsemane. Na stříbrném pozadí fialové skály. Kristus v šedém šatě. V popředí sv. Petr spící, v červeném rouchu a bílém plášti, sv. Jan, odvrácený tváří, v červeném šatě a zeleném plášti, sv. Jakub oděn jako sv. Petr. V pozadí Jidáš, žlutě oděný. Výraz a kresba obličejů výborná, anatomie poněkud skreslená. (Viz obr. 210.)

2.    Bičování Krista P. Obnažený Kristus, s bílou plenou kol beder, přivázán jest k sloupu a bičován pochopem v žlutých přiléhavých spodkách a zeleném kabátci a šlehán metlou jiným, v modrých spodkách a hnědém kabátě; v pozadí přihlíží Pilát v červeném plášti. Obličeje, zejména pochopů výrazné. (Viz obr. 211.)

3.    Ukřižovaný Kristus. Na temném nebi odráží se siné tělo Kristovo rozepjaté na kříž. Pod křížem stojící matka Boží v červenavém rouše a modrém plášti, i sv. Jan v zeleném plášti mají procítěné bolestné výrazy. Obraz byl přemalován. (Viz obr. 212.)

//

Í/L

írl

řj

'/

;■ "v:

V.

íí#

-^r

V %/..... *

_JBP

■mm^    i ■ F ■

čas

41

*/

;j

Bpgn

-šf ••■ <5 • .:S / -i'

»S;

■ -

:

■ ?■ '**ís :,J

tv -■

⁴ -• .;

r*i

■i

iifg

-i

mm z' iPS m

. 31

ífe^SŘP :

fí

- iiy.)

pl

’ ;

sis

?$AM

li

gg*

!@8

I -i

11

loil

Pí'

Efjji

EMIBl.4

*r

A,..

■'

■<

íii

ji

Ti

m ;    -

HHH

k.1 ,    .

II

Í:.i-:

vili ;,j

I

sí

lály

bé

;Sgs

6g

m

' •

u&r Ji, *-    ; j

Wgm

feii#

m

i

DJ

r

aat

ss?

:/

piřl

IP

7Wp

-

*

Karr ». „MĚgL,

F-

m

Ha

UM

r#%oi- - j

-J

mm

1

mm

' W

I

*

■' m:

>-ť    :>a

I jgjjggrkrg f 4 #5P> -*áí

iil

agl

■m

0& %

' -

^>3

-t

,

li

11

jasy® -

Ijlife

í-..- &*&* V

■i

S|

VŠř-> f'^1 ~W*v

m í flp f

ř-m.

r M:

>«

•:■- j£j| lÍ

Éfr£ Jp'1

K f Hp.i

;/■

* - I*' *;$

w

KKfc

ft vřf t -j

. S®3ÍE v

A-/A ..

jáS:"' i

ti

9*

á*M

írl

* ’ t'.

i.l

/ i I

4*| : « |

\\ %

fi

i*

;í

XZ^m

w^i

tW ~ >\

■U

;.ŽB-a|«s

%s

i**

mim i

a&

■ ««

;■

,,

!m 1

ffi

;

E:

n

1*1

■ ■*•’

s

PC*

I^Siyfsr’:

i itlŠlil

3

r

■J

>.*>;

:

1

m

Sí

Pmi

'*■ A

.

'

t,

:&¹

L

iSl

-

I

i

#• f ^ jf ,

X

t-

1

m 1

Jí

Kt

H

i

wú

m

¹ ^ i

~- - ■

PUC

’v«

B

.i

. j

'■£

m

1

¹ ■ ; j

M

rw- :

• ^ - :

\JM

? |£|j

pg#§§?Cl

í

m

\ • £'

Iv

>dd

■r

.1

•í •.

wm

,. ...

|i. j

15

f*

í|

r-

■.

p'*l

[i

fíl

;Sá

Bl

~ÍM

226

4. Z mrtvých vstalý Kristus. Na stříbrné půdě odráží se Kristus v červeném plášti, držící bílou korouhev s červeným křížem; o náhrobník opírají se 3 spící zbrojnoši, z nichž dva oděni jsou v stříbrné zbroji a třetí nad to v žlutém plášti. Čtvrtý, probuzený, má červenou kápi a drží halapartnu. V popředí ležící zbrojnoš drží šupinovitou pavezu na rameni, na níž opis    - fnrope • bob • pcp • rtas • bobrnu * rrajift *

a • rojierf; ■ fjritfyoro - spresíie ■ nas • nebap ■ jaljmufi ® ob ■ biabla ■ nairt « of ®.

(Viz obr. 213.)

Obrazy z bývalého bokového oltáře P. Marie v chrámu sv. Bartoloměje, dvě křídla, po 0-32 m šíř. a 1-22 m výšky, malována na dřevě. Na vnitřních plochách jest vyobrazen na levém křídle anděl v zeleně měňavém spodním a zlatě brokatovaném vrchním šatě, v levici žezlo držící, ovinuté páskou s nápisem: aoe mana grafta pinta btmt. ~ Na druhém křídle jest P. Maria v modrém šatě a bílém plášti, červené podšitém. Rámce obou křídel jsou ploché, s patronovaným ornamentem z růžic a listů, kol stonku ovinutých. (Viz obr. 214.)

Na rubových stranách obou křídel jest půda stříbrná s rytými kosočtverci, na levém křídle zobrazena postava s v. Kateřiny v zeleném šatě a červeném plášti a na pravém P. Maria v červeném rouchu a modrém plášti, nesoucí Ježíška. Obě světice mají černě kreslené koruny z gotických listů. Obě křídla pocházejí z prvé třetiny XVI. století a jsou místního původu, nejspíše dílem Jana z Rakovníka, jenž tam žil od 150a do 1525. (Viz obr. 215.)

Část bývalé archy kostela sv. Vavřince v Senomatech: Lícní plocha, 1*37 m vysoká, dělena jest ve čtyry obrazy po 0-35 m šíře a o*66 m výšky, všecky na zlaté půdě a představují: 1. Zvěstování P. Marii; tato v růžovém rouše se zeleným pláštěm, s holubicí nad hlavou, anděl bílý v červeném plášti drží žezlo, ovinuté páskou. Za P. Marií splývá s lože pokrývka s gotickým zlatým ornamentem.

2.    Navštívení P. Marie; tato, v těchže šatech jak výše, podává ruku sv. Alžbětě, oděné šedě, s červeným pláštěm, žlutě podšitým.

3.    Narození Páně. P. Maria v tomže rouše jak výš, sv. Josef v blankytném šatě a červeném plášti; v pozadí záclona s červeným ornamentem.

4. Pocta 3 s v. králů, již přinášejí dary Ježíškovi, sedícímu na klíně P. Marii, oděné jak výš; Kašpar klečící v spodním šatě fialovém a plášti červeném, Melichar v tmavě fialovém plášti drží kaditelnici. Bal-tasar v bílých spodkách a hnědém brokátovém kabátci drží roh s myrrhou. (Viz obr. 216.)

Rubová plocha ve dvou obrazech: 1. Sv. Barbora pod korunou z perel, v tmavě purpurovém šatě a rudém plášti, na němž ryt zlatém brokát, lem pláště posázen perlami a drahokamy na zlatě, levicí ukazuje na věžku v přízemí gotickou a románské architektury v 1. patře.

i

'.% %-V^V : s J

Alf W/v v

Kwm

!    '., m-r,

:

I

i

Éé

-i

m

|C?*.

P rt|₍

i&H

’$t ■ Tftt ' ,*r™⁰¹"

\

MmR 3& a

KK £

•;

£i

V

m

,:r:

m

f?

o

:

*.ř. ..<• i v ■ V v* ;f AR«g l!i ^

f >£ ■

•5 . .

«*1

;■ %*r^

i*?

i?

&

H

; ■

f/«.

r

. ’ *

1

".:■ .

líf

■i

Ů

/

I

m

!..

f *?<WllTT|lrilW ^

ranacMBwnm "®

, /j.

m.

\\

!

§1

i L

K*J

Ěw i*"

lm m ,

1/ m

'■fí

'TÚ

II

«#•' \'-%v

’ //

biímu

i!?S\

L?!* *

p£

ItJi

hil

sna

ti

Bf

.; r

® Z' I'

liil

Já

111*

/I

..

ar#

ik.l.i

fíĚĚ

rn

Eí

1

I

1

í

..... ......

mm

i

'i

áf

a

I

i

li

iH

i

íě

mmmmmmmmš .... ■

a

i

1

8!

Tl

«a

ri.,T

HPHSnni

!te£:.*T2í£En

V asS. Můub.

■

í?

1: ■

I

m

?r

T

* _ -

ITÍjB

-sj>v\y

:

L-

w, '

r a

«ja

■f

PS!

■5P

Ti

£TÉ

■ ■

s.T

.""i

a'

smm-xí

■

-*í

£32

—

stel

• • •

iž

m

i

.

z-.

Y:

P--

- -ý-

VEL

- v,

r '■ i-

í&lW,

|ms

tfrgf

&2

Í :j

/mti

jí

■ m. J /r.

ř ISrl

B&uX

HJ^T"

I

mi

Iji

JfSI

'K

lf\S

.

K. ■■

Yf

..

mm

mm

Obr. 216. Rakovník. Městské museum. Lícní strana z byv. archy kostela sv. Vavřince v Sen ornátech.

i

m

i

:

mi

a

*

' li*

T*..

a

j-y:

v

>

1

* ¹

,% " í ^

řMll

11 p a

K

M

,•

JÍ j

,* Vs ■*»» /*• '

> *♦-*    4|

r. , * * ř fill

§

s

!

:-;-

% ; v ®’ ™

>

1

ř

m

A

■V

rí%;

y v a

.

f

i3

■f

?

* >

mp

W*T

. s

1

i

/ />' r;|»

* V    » S? t»*<

:

■

-

Ji

r mIC¹

"

i

i

18

1

■■

I

áv

W ' ?*'■•

&MMNI

.

m

f

" -i

; S

■_ ■

1 : %

:

?. y. v- • T •

ig

•. i:

V/

1,.**

■

' 'ýv

■

1

=

'

'

■s

flřt

s

i

1

I

.'.'v

m

.

J

.....

&

Obr. 217. Rakovník. Městské museum. Obraz sv. Barbory a sv. Kateřiny z býv. archy kostela sv. Vavřince

v Senomatech (rubová strana).

2. Sv. Kateřina v spodním červeném rouše, hermelinem lemovaném, přes to sukni zelenou, zlatě brokátovanou a plášť purpurový, jehož lem posázen got. majuskulemi psanými prosbami latinskými. Světice drží

"V

3-

*#sg

-m

SSilK

iS

IK>i

ÍJ

* <v

•£&

tm-

**5.

i;

£Éď

■iřs

j^i'- **

*$0-'ÍTŘ^^

,<    >- • •;• v,.*

■ «•: r ■■;■' :» ' *

I &'jfitef

ř k S- «íi?f'

ti

?!

•<?

■«<r* ,

:ífl #♦*

řfVW

v.

mm.

■ m, dá

ES

Obr. 218. Rakovník. Městské museum. Obraz P. Marie z Olešné.

v levici knihu, v pravici meč a na hlavě má korunu perlami posázenou. Obou obrazů rubových pozadí jest žluté, zdobeno rytými kosočtverci a růžicemi. (Viz obr. 217.) Senomatské tyto malby jsou vynikající památky malířské od českého mistra z 2. polovice XV. století.

Obraz P. Marie s Ježíškem 1-04 x 1-50 m veliký, na plátně; P. Maria v bílém, perlami, medaillony a penízi posázeném šatě, drží stejně oděného Ježíška a jest korunována dvěma anděly v žlutých šatech. Obraz býval v Olešné na oltáři a jest z druhé pol. XVIII. stol. (Viz obr. 218.)

Obraz sv. Krištofa, 0-90 x 1-40 m vel., na plátně; uprostřed nese sv. Krištof Ježíška na ramenou, kolem sedí zemští patronové. Pochází z některého okolního kostela z poč. XVIII. stol.

fmmr.t

■ml-

Obr. 219. Rakovník. Městské museum. Podobizna konšela Frant. Radnického.

Madonna na dřevě 0-38 x 0*44 m vel. v zelenavém šatě s plenou světle hnědou a rusých vlasů. Ježíšek drží v rukou hrušky půl. Německý mistr z druhé pol. XVII. stol. Pochází z majetku rodiny Košťálových v Rakovníce.

Obraz Nejsv. Trojice, 1-32 x 2-50 m vel., na plátně, představuje v oblacích Nejsv. Trojici, dole město Rakovník se 4 branami, nad ním na oblaku klečí a modlí se za město sv. Bartoloměj. V popředí v právo drží anděl kartuš s chronogrammem: HANČ IN AETERNVM CVSTODI

(— 1713)• Výborně kreslený obraz byl na hlavním oltáři kostela Nejsv. Trojice, opraven r. 1710 Sam. Tonerem.

Madonna s Ježíškem, 0-52 X o*66 m vel., na plátně na zlaté půdě, ve velmi chatrném stavu, s nápisem: Thaumaturga Mnerij Aulo-Regensis Ord. Cistercien Anno 1770. Pochází z kláštera cisterciáků a býval na oltáři bočním v kostele Nejsv. Trojice.

fy

II

■ ■ ¹ 'L

vvrv

F.j

iwT

' • *-----

Obr. 220. Rakovník. Městské museum. Cechovní prapor zedníků.

Podobizna plasského opata Cisterciáků Silvestra Hetzera, 1-30 x 2*11 m vel., na plátně; po kolena zobrazený opat v spodním bílém, svrchním černém řádovém šatě, s čepičkou na hlavě, opírá se o plán konventu v Plaších. V pozadí červená záclona a výhled do kraje, v němž viděti kostel. Dobrá malba z XVIII. věku.

Podobizna Frant. Radnického konšela rakovnického, na plátně, 0-32 X 0-38 m vel., hlava v bílé paruce. Z prvé polovice XVIII. věku. (Viz obr. 219.)

Podobizna na dřevě, 0*30 x 0-44 m vel. Hlava z profilu v zelenavém biretu; pravicí drží se na rozhaleném krku koženého kabátce. Realistická malba ze XVII. věku holandského mistra.

Krajina, 0*75 m x i-oo m vel. V popředí hrají 3 sedláci v karty, na levo dojí selka krávu, na právo váží myslivci jelena, v pozadí zbořenina, před níž jezdec napájí koně. Obraz z XVIII věku, rovněž holandského původu, byl v majetku rodiny Krautstenglovy v Rakovníce.

i.

V'f

íh'

¹

Původní zvon měl krom svrchu uvedeného nápisu a sošek ještě medailon s podobiznou zvonaře a opisem: BRICCIVS FUNDITOR A STANNÍMONTE.

²

Vyobrazeny byly v Památkách výtvarných z českoslovanské výstavy národopisné r. 1895, list 5.—8.

II

Obr. 221. Rakovník. Městské museum. Cechovní prapor pekařů.

Krajina, 0-44 X 0-62 m vel., na plátně, v popředí průvod vlašských vinařů vycházejících z letohradu a tančících. Tvrdá malba italská z 1. polovice XIX. věku.

Pohřební štíty, 20 kusů po 0-40 X 0-48 m vel. na plátně, na některých znaky cechovní, na jiných scény z bible. Jsou z r. 1837.

Cechovní praporce, 9 kusů, s malovanými znaky cechovními a patrony. Některé, jako praporec zednického cechu (viz obr. 220.) a pekařského (viz otr. 221.) mají pěknou kytku kovanou na konci žerdi. Jsou z konce XVIII. věku.

Standarta ostrostřelců 0-40 x 0-40 m vel., má na jedné straně obraz sv. Václava na koni, na druhé dvojhlavého orla na žlutém hedvábí. Byla v chrámě sv. Bartoloměje a pochází z r. 1661.

Krabička 0-08 m dl., 0-045 m šir. a 0-025 m vys. z achatu; na víčku ze slon. kosti namalovány jsou miniaturní podobizny císaře Františka I., čáře Alexandra I. a krále Viléma III. Vídeňská práce z r. 1814.

KNIH chová museum na 500 kusů, z nichž pozoruhodný jsou:

Zbytek zpěvníku ze XIV. století. Obsahuje 4 listy 11-5 x 13-5 cm velké, na pergamenu psané noty neumové.

Zbytek ze zpěvníku z XV. století. 1 list 0-26 x 0-34 m velký vyplněný notami zv. ,,muří nožkou". Initiala J malována modře a červeně.

Kancionál literátů z konce XVI. věku, 0-34 X 0-53 m vel., 325 listů psaných na papíru, 9 illuminovaných listů na pergamenu. L. 10.: V initiale A zvěstování P. Marii, dole Jonáš s podobiznou nepodepsanou. List 65.: Dole sv. Jiří potírá draka, po stranách rozviliny.

List 79.: Initiala V, v ní nanebevstoupení Páně dole umučení sv. Vavřince s dárcem Vavřincem Mautwiczkou, řezníkem.

L. 92.: Initiala D, v ní seslání Ducha Sv. Na okraji věž Babylonská, dole dárce Jan St. z Gryllova a datum 1594. (Viz obr. 222.)

L. 108.: V initiale P křest P. Ježíše, dole andělé přicházejí k Abrahamovi. Výborná práce.

L. 124.: V initiale K beránek Boží, dole večeře Páně mezi dvěma dárci. Nedokončený náčrt.

L. 145.: Celý list pomalován .rájem; v rozích 4 evangelisté, dole

dva dárci.

L. 218.: V initiale R hrozny z Kaanan; dole Kristus vysílá apoštoly, vedle dárce Jan Zahrádka z Louštíně a datum Ad. yfjjbris ANNO 1593 L. 235.: V initiale K Hospodin, dole Kristus na hoře Tábor, v levo dárce A. Slavík, v právo Marek Zahrádka.

Kancionál jest dílem malíře Jakuba Špačka z Prahy.

Ukazovatel datován z r. 1642.

Desky z tlačené teletiny s mosazným kováním a nápisem NVMERO SECVNDO.

Zpěvníky literátů dva čtyrhlasové, psané na papíře, 0-32 X 0-22 m vel.; zachovány z nich 122 listy. Napsal je v 1. 1581—1587 kantor Jan Stefanides Peldřimovský. Obsahuje též píseň o ,,svátém Janu Husovi". Desky z bílé vepřovice s tlačeným ornamentem na hnědé půdě mají nápisy: Tenor 1598 a Alt 1598.

Modlitby, o-ii X o-ió m psané kursivou na papíru, 304 strany; ze XVI. století.

li

*■%

Í&ř5

^jrrž

;1 . •

li .isa^

•CfH

=#“

?fte>

§~5" «-*

lil

*áJ

as i

i#

41%

iň

4>n

EL

i ď T,>

■g

*NS

13

m7č,

* ti

r*

MU

♦i

0*

0»

irari

r*:⁷'

i___^ #)#*

ř'

' ##

3?

s?

9-J

'J>

st

i?

#♦

rt

s|F|pR',*r*

TTTTT

WH

■*»>

V

«**

n.v

3*

*A|I»fc|»í fetVHUt* VCW&ífP W

GEi

«r=*Ť~?

wřrtftc wntt^rn wttpťňnK»(f» nmttil

né

ctKJSCMPř’*^ ^fišfcqv

\ J.£****« f# í'»^i fiair.ffi” > f; • - v,-- * xXc mhr • ■*♦•; **i ř'ÍV«l|«n X |    friiyf ?rtti>'*hu<t ''»"■’!!    <    ^«Vr?i|

Jjyh « ’ ;,'IIlJ    ř»-ř**’<í****

fflF\S Uf ” Stfntutfti JfttnctiKum <>ť|:»;<».'v .    ,,){'. ’ f.-MhanitnuUv^^ňtht

vrýřfítiřv ^Mr, ^ • fhvnfMtťhth ’ f0auttmtl^v/;^    .«3th'}ví ■Itlviánefl 4w#

^^g^wfutvifťn-nrvmliíí    ^íf„rt,: MmvfymteÚ ‘

s*1|o/rf ítiyrm    '"*•£'/»• *>    ^ jáf&< ttttnCojhht

‘SWff

W7t

t?h?ív ->

IW*

i ■■

lUUC J?.**

yip^e>'

Obr. 222. Rakovník. .Městské museum. List kancionálu literátů s podobiznou Jana Staršího z Gryllova.

!<rll

"V. • ‘ !4Í;

e«

#ii

W&r*

ý>i% ff#;

tm

*' (Mši

22CSE

31E

SSBgí

P^-.rtV* i£m*K ■) xJjhýšfcá -W;'.

ri' f *• nli !’feíf

. I 5!**

*;,i| : lil......

vfl: ipSIgla

4 ¹    ' . Í4 ' } * ;':i||i!Ó |í{ Í jí!?/

i ■■ Nilu*

‘ilifP

Hí^hH

íií;ííwii

**“ ..

ES

iííSfí

m

■ r-W

li

ii

L<S

1*1

IE-

\j

II

í i r ap—i

lilii» ■

ri a L

ii i

““ tu?

m.

;;

■4

:*M

ss*

Um

if- 7%C.ř«

[■

!.

Obr. 223. Rakovník. Městské museum. Vazba žaltáře z r. i5i8.

Žaltář literátů čtyřhlasný, 0-29 X 0-44 m vel., 431 strana na papíru s initialami červenými a modrými. Sepsal D. Kriniius z Hlaváčova. Mnohá místa jsou vystříhána Jesuitou Koniášem. Desky z bílé vepřovice pokryté tlačenými ornamenty mají nápis:

Teta páně

Hakub přtbramfký BXTIíčntn Uakonmickn bal ^roátaíi.

16 18

Mosazné vysekávané kování na rozích a v středu růžice. (Viz obr. 223.)

Věnování veršované papírové, na obrubě vystřihovaný vavřínový věnec; uprostřed počíná:

Heffja Panic ttsa;rp;í;o sjejíijíeíjo rdi;rcprfcf;o a k iontu ntepjje sjcjíefjo ^epfentbris pak bite jprbmeí;o Db Utraforljnůle Jlbanta íafo baňte bpla baňa

eft.

Věnování toto jest práce Matyáše Mrkvičky Berounského, allumna školy Rakovnické, a bylo nalezeno v makovici věže chrámu sv. Bartoloměje.

Z NÁBYTKU uvádíme: Židle z hradu Krakovce, dubový lenoch 0-30 x 0-46 m vel. z vyřezávaných listů akantových; z meze XVI. a XVII. věku.

Kostelní lavice zr. 1604 z kostela Nejsv. Trojice, 2-io X 270-vel., z měkkého dřeva, na rozích podpírají 2 točené sloupky baldachýn. Malované znaky na lenochu nad sedadly s podpisy: Daniel ^fankomicj í Itaujíinie, Han Jaíjrabka \ JCanjíinie, CSůbiass JBarek IttrijniorosJkt; ^^ojfenbergu, IDIabitUž \ ©ersíotjů.

Nad znaky napsány průpovědi české: „bobre mmebonti ttab jlafo Iepsai“; „trpieíiroosí ma korottu nůfepsfun \ ssíaMneí;o frunu“ a latinské: „HODIE MIHI CRAS TIBU „VESPERA IAMVENIT, NOBISCVM CHRISTE MANETO | EXTINQVI LVCEM NE PATIARE TVAM.“ Za malbu znaků na lenochu zaplaceno Honzovi Jesenskému 50 kop m.

Cechovní truhlice. 1. Kožišníků, dřevěná, 0-56 m dl., 0-36 m šir. a 0-36 m vys. Vpředu dva pilastry a kartuš vroubená plastickými malovanými ornamenty. Vpředu nápis: Johann Schulitter | Mathias fuiella | Elteste Meister zu Rakonitz 1712. (Viz obr. 224.)

2.    K r e j č ů, 0*46 m dl., 0*30 m šir. a 0*37 m vys. dubová, malovaná s barokními pilastry vpředu. Z XVIII. stol.

3.    Společných řemesel 0-52 m dl., 0-32 m šir. a 0-37 m vys., dubová, malovaná s barokními pilastry vpředu. Z XVIII. stol. (Viz. obr. 225.)

■i

Sf

■HHjH

ř:

ni

..

Obr. 224. Rakovník. Městské museum. Cechovní pokladnice kožešníků.

4. Pekařů 50cm dl., 36cm vys., zdobená vroubkovanými lištami z XVIII. stol. (Viz obr. 226.)

mm***

II

í\

Mm,

...

ir

r?

mm

mm

I;, ■ n

t ‘i

1 Qll t

T-ifel

Obr. 225. Rakovník. Městské museum. Cechovní pokladnice spoj. řemesel.

Skříň dubová, 2-25 X 1-52 m vel., v náplních a na otupených rozích řezané polověnce, kování pocínované; jest z XVIII. stol.

Skříň, dubová, 2-20 x 1-30 m vel., 0-65 m hluboká, dvojkřídlá, ve výplních řezby, na otupených rozích 0-18 m šir. pilastry. Kování pro-sekávané, pocínované; z 1. pol. XVIII. stol. Pochází z rodiny Malců v Rakovníce.

Dvéře dubové, 1-06 x 1-70 m vel., na přední straně ve dvou výplních plochý ornament něm. renaissanční. Z konce XVII. stol. Pocházejí z domu Beckovského v Rakovníce.

■v

*"    .X" -»fc, •

ii

i

'3iý M

tff|

Obr. 226. Rakovník. Městské museum. Cechovní pokladnice pekařů.

Z KOVOVÝCH PŘEDMĚTŮ uvádíme:

XV. stol.

Klíč gotický, 0-23 m dl., s pěknou prosekávanou rukojetí, z konce

Kříž kovaný, 1-84 x 1*24 m vel., z chrámu sv. Bartoloměje ze

XVII. stol.

Klepadlo kované, 0-22 X 0*17 m vel., dole v masku končící. Jest z počátku XVII. stol.

Zámek 0*48 x 0-33 m vel., otevřený, německý, s rytou krycí deskou; z chrámu sv. Bartoloměje z poč. XVII. stol.

Kování oválné s poprsím muže v turbanu, 7-5 X 5*5 cm vel.; na desce připojena dvojatá klička z polokuliček. Bronz. Nalezeno v lese u Senomat.

Bronz.

Ucho 18 cm dl., 2 cm silné, rýhované, končí ve dvě hlavy orlí.

lovaná.

Hlavička kapucína, železná, 5 X 3-5 cm vel., výborně mode

Soupis pam. hist. a uměl. Pol. okres Rakovnický. Díl II.

16

Zvon, 0-17 m v prům., 0-15 m výšky; pod korunkou pásek z lupen akantových, dolů obrácených; na plášti krucifix s P. Marií a sv. Janem Mil., po stranách nápis Anno 1713 a 2 medaillony; na jednom W pod korunkou, na druhém křížek a Madonna. Na druhé straně pláště znak otřelý, pod ním písmena W . N . C . D . R (Waldstein nata Com. de R.).

Lodička na kadidlo, mosazná, tepaná; 0*13 m dl., 0-07 m šir. a 0-14 m vys., stojí na kulaté nožce, o niž se opírá delfín, nesoucí lodičku. Z konce XVII. stol.

Visutý zámek, 0-25 X 0-19 m vel., o-ii m silný, z konce XVI. stol. Jest ze Senomat.

Obr. 227. Rakovník. Městské museum. Dýmka s reliefy Viléma III., Nelsona a Bliichera.

Klepadlo o-i8m x 0-25 m vel., v podobě muže s knírem; na desce znak ševců; barokní, z druhé pol. XVIII. stol.

Tabatěrka stříbrná, uvnitř zlacená, 8 x 5’5 cm vel., 3*5 cm vys., na vykrajovaném půdoryse; na víku rytá honba na kance, na svislých stěnách bohyně lovu. Pražská práce. Značka: A B a datum 1800.

Dýmka z bruyerového dřeva 11 cm v. a 6 cm š., mosazí kovaná, s vypuklými podobiznami generálů Nelsona, Blůchera a krále Viléma III. Jest z r. 1815. (Viz obr. 227.)

Pečetidla: Č. 1. Stříbrné, 4 cm v prům., s Vladislavským znakem Rakovníka a opisem: ságtíítnn rimřaf Uaíummtk; nyní v z. museu v Praze.

C. 2. Mosazné, 6-4 cm v průměru s Vladislavským znakem města a opisem z majuskulí: SIGILLiVM : dlVIT&TIS : RSKOVJRiaQPSIS. Je z konce XV. století.

Č. 3. Bronzové, 5 cm v prům., 's Vladislavským znakem města a opisem z minuskulí: ^igtlhmt rmifaffe IRactmicrnste. Jest z počátku XVI. století.

Č. 4. Mosazné, 5 cm v průměru, má na obrubě věneček, uprostřed raka, kolem 4 hvězdy a po stranách písmena: M a H. (Viz obr. 228.)

Č. 5. Železné, 3-8 cm v průměru uprostřed znak města, kolem opis* Sig. regiae Civitatis Raconicensis. Ze XVII. stol.

C. 6. Mosazné, 3-2 cm v průměru; uprostřed znak města, kolem opis Sigil. exped. reg. ac dist. urbis Raconae.

C. 7. Stříbrné, 3-2 cm v průměru; uprostřed znak města, kolem opis: S. CIVITATIS • RAKOWNIK. Je z XVIII. stol.

tm

T-‘-

r.*3

M!

Obr. 228. Rakovník. Městské museum. Pečetidla města č. 2 a 4.

Obr. 229. Rakovník. Městské museum. Pečetidla cechu ševců (č. 9.) a soukeníků (č. 10.)

Č. 8. Mosazné, 4 cm v průměru. Uprostřed znak, v něm nahoře rak, pod ním nůžky, kolem nich datum: 1650. Opis: PECZET • POCTIVIHO * RZEMESLA • KREYCZOVSKIHO • MIESTA • RAKOWNIKA •

Č. 9. Mosazné, 4 cm v průměru; uprostřed znak, v něm tři boty; nad ním F. 111. pod císařskou korunou. Kolem opis: SIGILLVM • SVTOR : IN • CIVITA • RAKOWNIK • Jest as z téhož roku jako předešlé.

Č. 10. Železné, 4-8 cm v průměru; uprostřed znak soukenníků s kolčím a přikrývadly; kolem opis: SIGIL DER TVCHMACHER ZVNFT IN STÁT RACKONITZ. Jest z konce XVII. stol. (Viz obr. 229.)

16*

Ze SKLA a KERAMIKY uvádíme: Kotouče dva skleněné, 0-14 m v průměru; na jednom namalován Adam a Eva a 1661. Pocházejí z okna chr. sv. Bartoloměje v Rakovníce. (Viz obr. 230.)

Váša, 0-28 m dl., 0*19 m šir. a 0-16 m vys., z modrého skla, zdobena 6 festony vavřínu, upevněnými stuhami; držadlo z 2 věnců vavřínů stříbrné. Empirová práce, pochází ze Slabec.

Talíře prosekávané porcelánové, 9 kusů 0-23 X 0-32 m velké; z 1. pol. XIX. stol. se značkou továrny v Dalvicích.

/■    ¹ • ^4

■¹ b< 4

v*

4-

CD'

N<

Oj

•j.

CD

cl

8    >

⁰    *    d

^    S    N

OO

3    Ó    <3

cn    cj

> N

cl

CL 2 2

a §• 3

p e p'

3    &

CL

NI

Oj

r—; P • ■

v P

33    ^

cti

>0 * g

•*

Obr. 230. Rakovník. Městské museum. Malovaný kotouč z okna chrámu sv. Bartoloměje.

Pohár 0-19 m vys., z dvojího skla, bílého a žlutého, probrouše-ného v kotoučích. Na plášti řezané poprsí Krista P. kříž nesoucího. Z počátku XIX. stol.

Kromě toho obsahuje museum sbírku pohledů na město a okolí, dále sbírku národopisnou.

V. Sloupy a sochy v Rakovníku a okolí.

SOUSOŠÍ P. MARIE stojí na Husově náměstí od r. 1749, kdy postaveno nákladem obce a ctitelů P. Marie mistrem Kristofem Knopfem z pískovce novohradského.

Sochy kolem středního pilíře stály na kamenném zábradlí. Když r. 1829 při popravě vraha Ševčíka sousedka Kaliková vystoupila na jednu ze soch, kterou porazila, dala správa města zábradlí zbořiti a nahradila je patníky, spiatými řetězy. Sochy dala postaviti na vypiaté čtyry konsoly u sloupu, na jichž místě asi stávaly vásy. Zároveň dána na sloup jiná,

; X

,x.

V

/

/

m

X

ď\

'■*£.£»=«£•-

íf

■

1

1

:

P

Xíl

*?

gig

tm

¹

m

xS**

I':

•2y

.

-

l f fy

E

o ■

i

S»f:

í'i

xfeJV.

větší socha P. Marie. Posledně obnoven sloup r. 1894, při čemž znovu některé části pozlaceny.

Střední pilíř utvořen jest ze čtyř pilastrů a stojí na 3 m vysokém podstavci, v jehož jádře jest schránka, železnými dvířky uzavíratelná; krycí římsy podstavce stáčejí se uprostřed stran v závity. Dřík pilíře, posázen stilisovánými obláčky, v jichž středech jsou hlavičky, stojí na attické patce a zakončen jest čtyrstrannou hlavicí o jedné řadě lupen akantových a závitech na rozích. Nad hlavicí zvedá se barokně prohýbané kládí o trojdílném architravu, baňatém vlysu, čabrakovým ornamentem pokrytém a bohatě profilované, vykrajované římse, na níž stojí mezi andělíčky v nadživotní velikosti socha P. M a r i e s Ježíškem pod barokními korunami. Z podstavce vystupují 4 mohutné konsoly, stočené v závity, na jichž krycích římsách stojí sochy v nadživotní velikosti sv. Václava, Víta, Prokopa a Vojtěch a, dobře tesané. Celková výška sousoší 12 m.

na jižní straně:

na východní straně:

Na pilíři jsou nápisy na severní straně:

Urbs

RAKONA

ET

DeVotI

CULtores

MARIOPHILI

eXstrU

XerUnt.

VIRGO

DEl GENlTRlX PIA PAX SlT IN URBE RAKONA QV/€

benefaCtores

proVoCet

In

Merita

URBS

RACONA

ATQVE

benefaCtores

PII

HONORI

Mariano

DeVote

eXstrU

XerUnt

Všecky tři nápisy jsou chronogramy, jež dávají r. 1749. Na západní straně, kam obrácena jest též socha P. Marie, jest schránka; nad ní vytesán znak Rakovníka s datem obnovy: R. V. MCCCXXIX. (Viz obr. 231.)

SLOUP pískovcový s pěkně tesanou sochou P. Marie stojí západně od Rakovníka u cesty do Senomat. Na hranolovém podstavci nápis:

Lsta

Pane 1701 Ke czti a k Chw a'le Rodicki Bozi Bolestné k -Pa matce Po stawena.

Nápis je ve vavřínovém věnci. Nad tím: Obnoveno v 1901 nákladem Joh. Zákonové.

SOCHA SV. VOJTĚCHA pískovcová, krátká, bez ceny, stojí v polích u Rakovníka; na podstavci má nápis:

Pros před trůnem welebnosti Swatý Wogtěšše!

By wlast našše wšší hognosti Kwětla k utěšše.

Vypros nam úrody zemské Wzbuď w prsau wděky Chraň před pádem plémě České Zde i na wěky.

Tato socha byla nákladem Jana Herolda

měštěnjna Rakownjckého postawena roku 1844.

SOCHA SV. MIKULÁŠE stojí za městem před jatkami. Podstavec postaven r. 1894 nákladem Joh. Zákonové. (Viz obr. 232.)

SOCHA P. MARIE s Ježíškem stojí při silnici jižně Rakovníka na sloupu, na jehož podstavci nápis:

COMMVNI

OMNIVM PERFUGIO FELICI PEREGRNAN TIVM TERMINO RACONENSIVM ADVOCATAE MAXIMAE MATRVM MATRI THAMATVRGAE SACRO-MONTANAE MATHZEVS STOG SENÁTOR RACONAE DEMISSO SACRA BAT

AFFECTV

Na podstavci sochy — běžné práce — datum: 1704.

SOCHA SV. ANTONÍNA PADUANSKÉHO stojí u silnice do Olešné na 4bokém sloupci s korintskou barokní hlavicí z přílepského pískovce. Původní socha a podstavec jsou dle chronostichu v nápisu z r. 1719. Soška as 0-90 m vysoká jest před nedávném vyměněna. Na sloupci jsou nápisy: HO | MINI | CAE | LEŠTI | AN | GELO | TER | RE | STŘI | MÍRA I CVLO | RVM | MÍRA | CVLO | BEA | TO | ANTO | NlO. Na dolejší části podstavce: PADVANO | CLlENTVM | POSVIŤ | OBLI-GATlO. Na severní straně: ET | DECIMA OCTAVA IVNlI | PR7ESENTE VRBĚ I REGlA RACONA. Na západní straně: IN HONOREM | ElVS

"i

Obr. 232. Rakovník. Socha sv. Mikuláše.

BENEDIXERAT I RACONICENSIS. Na straně jižní: PRO TEMPORE | DeCanVs I georgIVs Ioan | nes eLzearIVs ! LIbertInn. (Viz

obr. 233.)

SOCHA SV. ŠEBESTIÁNA na cestě ku Kněževsi stojí na sloupu s barokní korintskou hlavicí. Světec zobrazen jako nahý mladík šípy probodaný, přivázaný k pni stromu. Na podstavci: A. D. 1714.

SOCHY P. MARIE a SV. PROKOPA jsou u cesty k Chrá-

šťanům. Socha P. Marie na sloupu s jonskou barokní hlavicí sedí a drží

SK

li

2»

mrnmm

■P

p*

■V.

yl

(Jiskro sv.Ni#

HiSH SVHAÍ ML kfl > i\ S?DP

isr. kilmasl /!

■ Jrafl

ř ,í|

to

4-

gg|IÍI= SíV: "l i

HEI

Obr. 233. Rakovník. Socha sv. Antonína Pad.

Ježíška. Slušně tesaná práce z přílepského pískovce z polovice XVIIL století.

SOCHA SV. ANTONÍNA na cestě k Lišanům stojí na baňatém podstavci, na němž kartuš s alliančním znakem Mollartů a Meravigliů. Socha drží Ježíška a lilii; práce venkovského umělce.

SOCHY SV. ROSALIE u dráhy „na Borech" a SV. DONATA u cesty k Přílepům jsou ze stejné doby a téhož původu jako předešlé.

VI. Zaniklé památky v městě.

a)    Stará škola.

Dle gruntovní knihy z r. 1380 patrno, že již v XIV. století byla v Rakovníce vyšší škola, při níž pěstovala se i latina. R. 1405 ustanoven byl rektorem jejím Petr. Školní budova stávala u chrámu, s nímž r. 1422 vyhořela a přestěhována na dobu od r. 1422—1451 do domu, který potom postoupen mistru kameníkovi Janu z Lůn. Nová škola postavena na západ od chrámu sv. Bartoloměje v 1. 1450—1451. V té době záležela ze 4 až 5 tříd, na které dosazováni učitelé z pražské university, jíž podléhal i řád školní. R. 1560 byla školní budova znovu postavena, která stála až do r. 1886, kdy byla pro uvolnění chrámu do náměstí zbořena. Byla to rozlehlá jednopatrová stavba, v níž byly nejen třídy školní a byty učitelů, ale i byty žákův v t. z v. burse.

b)    Brány městské: Lubenská a Svatojilská.

Brána Lubenská stála na jihu, Svatojilská na západu v městských hradbách již od doby, když první opevnění města se provádělo.

Brány ty nebyly vysoké; ve svrchním patře měly dřevěné podsebití a kryty byly sedlové střechy jejich šindelem, kterýž často byl opravován: v 1. 1516, 1520, 1525; toho roku opravovány na nich také sruby; nebyly patrně ani dole brány zděné. R. 1517 dostala Lubenská brána „šrank", t. j. mříž spouštěcí. Nové brány zděné stavěl r. 1526 mistr Vít. Byly podobné též jím stavěné bráně pražské, ale bez nárožních věžiček. R. 1575 byly zvýšeny a pokryty kůrkami. Během času ale schátraly obě brány a protože také zužovaly živé ulice a to zejména Svatojilská brána, byly zbořeny r. 1837, kdy padla i z části hradební zed městská.

c) Kašna z pctrovického pískovce, stála na velkém náměstí proti radnici od r. 1732. V jejím středu spočíval na čtyrbokém podstavci lev, vodu chrlící. Před tím stávala na náměstí od r. 1687 kašna z desek dubových. Kamenná kašna byla odstraněna r. 1831, když znovu náměstí se dláždilo.

Rousinov.

J. Schaller, I. 140. G. S o m m e r, XIII. 17. A. Sedláček, Hrady a zámky VIII. 106. J. Renner 275.

Obec připomíná se již za knížete Břetislava I. R. 1457 byl majitelem dvora poplužního Duchek z Rúsinova. V XVI. věku dostala se Kolovratům na Krakovci, v XVII. stol. přešla v majetek držitelů Slabec.

V třicítileté válce byl opuštěn, teprv r. 1778 zřízena zde lokalie, jež změněna r. 1835 opět ve faru.

KOSTEL „NAROZENI P. MARIE“. farní (byl jím již r. 1363).

Orientovaná, kamenná a omítaná stavba založena v druhé polovici XV. století, stojí na obdélné návsi a záleží z krátké lodi, k níž v XVIII. století přistavěna k západní straně příční lod. Na východní straně přiléhá k lodi presbytář o jednom poli a polygonálním závěru z pěti stran osmistěnu; na jih od presbytáře stojí malá sakristie. Ve středu západního průčelí kostela vystupuje troj patrová silná věž čtyřboká, jejíž střecha přechází v osmibokou cibulovitou báň.

(Viz obr. 234.) Do věže zařezávají se po obou stranách poloviční štíty příční lodi, zdobené na koncích kamennými jehlanci. Kryt na valbách kostela taškový, na báni věže břidlový. Celá stavba spočívá na kamenném trnoži, jenž spojen s lícem zdi šikmou ploškou.

v;

Na presbytáři přistaveno pět paprskovitě rozložených opěrných pilířů, o jednom ústupku, ukončených stříškou s okapní římsou o pásku a pod-brádce. (Viz obr. 235.)

Obr. 234. Rousinov. Půdorys farního kostela Naroz. P. Marie.

Vchody jsou dva, oba ze západní strany. Hlavní vchod jest ve věži, 2-20 x 2-80 m ve světlosti veliký, v síle zdi 1-45 m, obdélný, obložen re-naissančními ostěním s uchy a kapkami pod nimi v rozích, ukončený rovnou římsou, nad níž jest do zdi vsazena kamenná kartuš. Vchod tento zřízen byl při založení věže, v druhé polovici XVI. stol.

Původní vchod jest z kobky pod věží do lodi kostelní uprostřed západní hlavní zdi, 1-96 x 3-35 m ve světlosti velký, v síle zdi 0-85 m, svrchem půlkruhový, obložen pozdně gotickým profilovaným, kamenným ostěním ze dvou poloválců, mezi třemi výžlabky. Trnož jest do výše 079 m pravoúhlý, odtud dvakrát zalomený a ukončený šikmou plochou, do které se zařezávají profily ostění ve výšce 1-17 m nad dlažbou. (Viz obr. 236.) Druhý vchod vede do sakristie a jest svrchem rovný.

Okna jsou úzká, se silně rozevřenými špaletami, hrotitá, bez kružeb, v presbytáři tři (dvě jsou kromě těch zazděná), v lodi podélné

dvě a v příčné též dvě; v sakristii jedno. Ve věži jsou dvě malá obdélná okénka renaissanční a čtyry velká, svrchem půlkruhová okna ve zvonici.

Uvnitř měří presbytář 4-70 m šířky, 7-20 m délky a 5-65 m výšky; jest sklenutá v rovném poli křížem, v závěru paprskovitě do žeber kamenných, 0-15 m silných, 0-25 m ze zdi vyčnívajících, jichž profil sestává z hruškovce, vroubeného válečkem a výžlabkem po každé straně. Zebra protínají se ve vrcholcích klenby bez svorníku a u patek opírají se o kon-solky polygonální, jichž průsek záleží z desky, od které se sbíhají k spodnímu hrotu ve dva proláklé výžlaby. (Viz obr. 237.)

Obr. 235. Rousinov. Pohled na farní kostel Nar. P. Marie.

Vítězný oblouk mezi presbytáři a lodí, 4-32 m široký a 5-00 m vysoký, jest hrotitý, má obě hrany okoseny.

Loď kostelní, 12-00 m dlouhá, 6-85 m široká (v příční své části 14 m široká), 6-25 m vysoká, kryta jest rovným, rákosovaným stropem.

Kruchta rozkládá se v celé šířce lodi při západním průčelí, stojí na čtyřech čtyřbokých pilířích, přepásaných stlačenými oblouky; pod-kruchtí zaklenuto jest v pěti polích českými klenbami.

Kobka pod věží 5-50 m x 4-35 m veliká sklenuta jest valené s dvěma lunetami. (Viz obr. 238.)

Výprava záležející ze 3 oltářů, kazatelny a křtítelny, jest nová v gotickém slohu. Ze starší doby pochází pouze obraz na hlavním oltáři, 0-95 m x i-6o m vel., S v. rodinu představující. Správně kreslený a živě malovaný obraz pochází z prvé polovice XVII. věku. (Viz obr. 239.)

Obraz M a d o n n y držící Ježíška, oválný, na zdi nad vítězným obloukem z konce XVI. stol.; jest přemalován.

7,1

1¹

C.

.0

10<

Obr. 236. Rousinov. Farní kostel P. Marie. Západní portálek. Pohled a půdorys.

Náhrobníky:

1. Náhrobní deska uprostřed kostelní lodi, 0-92 X 1-83 m veliká, z červeného mramoru, kryje hrobku Hildprandtů. Dole vytesán

jejich znak: rytíř, držící lví hlavu, nad ním NATIVITATIS BEATE DEI INFINITI MATRIS [ SIBIET POSTERIS LO-CV MOVIETIS DEI CIT i EIVS INTERCESSIONE CONANITI | DA ET ŽE-TERNA TRIVM | PHA REPOSE | PERILLV-STRIS DOMINVS CARO-LVS J OSEPHVS HILD-PRANDT | EQVES DE ET IN OTTENHAVSEN | DOMINVS IN HORSCH-KAV ET KRAKOWETZ.

(/.

nápis: IN HOC SACRARIO helma na levém štítu patrna; z nápisu čitelno jen: 1692.

3. Deska z šedého mramoru, 0-56 x 1-65 m veliká, v lodi pod kazatelnou. Uprostřed znak Lobkoviců (čtvrcený, v prvém a čtvrtém poli dva pruty, z nichž vrchní ornamentován, v druhém a třetím poli šikmo letící orlice). Kolem opis: Dští; a btmr|EÍ pan Dan } %obítoraiq ftt líqeiui prjBb IJromntmm J?pn pana iíáa nBÍntlabfJtJp íxjío gEjí peájmnan.

4. Deska pískov-hlavním oltářem. Znak °br- 237. Rousinov. Famťkostei cová v lodi blíž vchodu, allianční, z něhož jen

2. Náhrobník z červeného mramoru, i-oox 2-00 m veliký, za-

puštěn v dlažbě presby-    ]) H 11 H í T~

tare, jest z póla zakryt

Nar. P. Marie. Patka klenby s kon-solkou v kněžišti.

o-68 m x i-oo m veliká;

jgppf

í:

ifZ

*f-

,v

V'¹

* ijr

iř ■ ■jf-j

.4

; : ,

jr:

Ml

r

*    . f.

!Í $

1,

ftfe:

mm

••to,

"X

Obr. 238. Rousinov. Vnitřek far. kostela P. Marie.

to

Ox

■<

'f

li

té-,

'......iininigr-

Obr. 239. Rousinov. Farni kostel Nar. P. Marie. Oltářní obraz Sv. Rodiny.

uprostřed vytesaná v reliefu dívka s rozpuštěnými vlasy, v sepiatých rukou drží modlitby; u nohou má znak, v němž vytesán kozel. Kolem opis: Ifeflja 1608 fen qfnirfek | po ^ía" fjobo . . . omrpela Holjanna btera p. Josefa Brýnllfe \ |B>oksíorfit a foto 10 Krylíu obpoqhoa.

5. Deska pískovcová, 0-92 m X 1-90 m vel., z části pod severním oltářem bokovým, má znak i nápis otřelý.

*tei

::

4

in

I

n

*

W$ň

" "4J&* *#»*■*■***

p³

‘ 'i»s

*

-

ili

1

r

1

I

t ::

r i

i*!

, . -

. ■ -

KU

gy

Obr. 241. Rousinov. Fami kostel Nar. P. Marie. Monstrance č. II.

Monstrance č. I. 074 m vysoká, 0-27 m široká, bronzová, gotická, stojí na šestilaločné noze; stonek i ořech jsou též šestiboké, na ořechu vyčnívá 6 kosočtverečných destiček. Kol Nej světě jšího elliptický rámec, jenž dole i nahoře vrouben jest válcovým páskem, z kterého nahoru i dolů vyčnívá arkatura, pod kterou stáčí se provazcovitě proužek. Na

každé z obou postranic jsou opěrné pilířky, tvořené ze šikmé římsičky, prostoupené 4 fialami a vybíhající v malý chrlič. Mezi prvou a druhou fialou stojí po každé straně andílek; pod každou z obou postranic stáčí se závit s kraby. Na vrcholu stojí šestiboká fiala, ukončená křížkem. Sličná práce (pražská) z konce XIV. neb poč. XV. století. (Viz obr. 240.)

Monstrance č. II. o-yom vys., 0-35 m široká, postříbřená, paprsková. Na nožce tlačené ornamenty; ořech válcový; kol Nejsvětěj-šího na paprscích kartuš, na které sedí po každé straně andílek a po stranách visí z ní vavřínové fest ony; na kartuši jest ještě jeden věneček z klasů a vína. Celek ukončuje soška Boha Otce a křížek. Dobré empirové dílo pražské z konce XVIII. století. (Viz obr. 241.)

Zvony visí ve věži čtyry. C. I. Průměr 0-9 8 m, výška 0-75 m, ucha s maskami, pod korunou dva ornamentální pásky, mezi nimi nápis: ANO 1740 FVSA NEO PRAGA A ZACHARIA DIETRICH. Na plášti znak Hildprandtů a nápis: IN TE SPERAVI^ ET NON CONFVDAR LAVS TVA IN ECCLESIA SANKTORVM. Na obrubě: SIT NOMEN DOMINI BENE-DICTVM EX HOC NVNC ET VSQVE IN SAECVLVM. Na plášti reliefy sv. Josefa a sv. Karla Vel.

Č. II. V průměru 0-79 m, výšky 0-58 m, má ucha lupeny zdobená, pod korunou pás z festonů, na plášti znak Hildprandtů a pod ním nápis: QVO-TIES INSTREPVERIT SONITVS MAGNIFICAT MAGNAE MATRI PER-SOLVITE LAVDES CAMPANAE. Na plášti relief P. Marie, stojící na hadu.

Č. III. V průměru o-6o m, výšky 0-44 m, má ucha hladká, pod korunou pás z festonů a nápis: A FVLGVRE ET TEMPESTATE LIBERA NOS DOMINE IESV CHRISTE. 1740. Na plášti v reliefu krucifix.

C. IV. V průměru 0-26 m, výšky 0-21 m; pod korunou pásek ornamentální, na plášti reliefy, na jedné straně sv. Barbory, na druhé sv. Jana Nepomuckého.

Sadí no.

A. Sedláček, Hrady a zámky, VIII., 110; J. Renner 338; F r. Levý 390.

Sídlo vladycké s TVRZI uvádí se r. 1385 s vesnicí téhož jména. V XVI. věku, kdy osada i tvrz zpustly, založen na témže místě nynější poplužní dvůr.

Senec.

J. Schaller I., 163; A. Sedláček, Hrady a zámky, VIII., 118; F. Levý 69;

J. Renner 278.

B.

Žárové hroby z doby knovízské (mladší bronzové). Typické střepy; bronzový nožík a bronzová jehlička v museu rakovnickém.

TVRZ manská ke Křivoklátu od konce XIII. stol. zde stávala. Vystřídalo se na ní množství majitelů, až na počátku XVIII. věku kou-pěna byla i s vesnicí Josefem hrabětem z Valdštýna a připojena ke Křivoklátu, r. 1732 odprodána hrab. Oliviěru Wallisovi a konečně statek r. 1881 dražebně prodán a rozparcelován. Skrovná tvrz stála na místě usedlosti č. p. 33-

Senomaty.

Farní pamětnice z r. 1858; J. Schaller I. 94; G. S o m m e r XIII. 10.; Památky archaeologické VII., 535; J. Renner 282; F. Levý 66.

První písemná zpráva oobci Senomatech pochází z r. 1233, když daroval ji král Václav I. řádu německých rytířů. R. 1319 povýšil S. král Jan Lucemburský na městečko poddané králi do Křivoklátu, s právem opevnění. Z té doby pochází pečeť s opisem Sigillutn opidi de Senomat. Do válek husitských byly S. opatřeny dřevěnými hradbami. R. 1500 potvrdil král Vladislav Jagellonec je’za město a oprávnil používati znaku: v modrém poli kupa sena, po stranách stříbrné hrábě a podávky a přes to pavezu. R. 1589 prodal Senomaty císař Rudolf II. za 15380 kop míšeňských rytířům Václavu Hochhauzerovi z Hochhauzu a na Pšovlcích a Václavu Chotkovi z Chockova na Všetatech. R. 1590 postoupil díl svůj Chotek Václavu Hochhauzerovi. V r. 1592 vyhořelo celé městečko až na kostel s farou a 8 domů. Od r. 1613 patří k Rakovníku, jenž je koupil od dcery Hochhauzerovy.

KOSTEL SV. VAVŘINCE, farní (byl jím již r. 1327, kdy stál pod patronátem tepelského kláštera), v husitských válkách byl opuštěn; pak byl utrakvistický. Teprve r. 1813 zřízena zde lokalie a od r. 1858 opět fara. Orientovaná kamenná a omítaná stavba, v gotickém slohu v první polovici XIV. věku zbudovaná, stojí na bývalém hřbitově; záleží z lodi o 3 polích, k níž přiléhá presbytář o 1 poli a polygonálním závěru z pěti stran osmiúhelníka. Pozdějším přístavkem jest sakristie na severní straně presbytáře a nejpozději připojena předsíň před západním průčelím. (Viz obr. 242.) Nad lodí jest sedlová střecha se štíty na východní i západní straně, ukončenými kamennými křížky, nad presbytáři, sakristií a předsíní jsou valby, vše pod taškami. Osmiboký, novější sanktusník kryt jest plechem; do r. 1900 měl barokní cibulovitou báň, toho roku při opravě zřízena strmá jehlancová stříška se štíty.

Presbytář podpírá šest opěrných pilířů, o-68 a o-8o m širokých a 1-05 m dlouhých, o jednom odstupci, na nízké kamenné trnoži, končící šikmou ploškou. Ukončeny jsou dva pilíře kolmé na zdi presbytáře šikmou plochou s okapem vpředu, kdežto čtyry pilíře paprskovitě na rozích polygonálního závěru rozložené ukončeny jsou sedlovitě deskami, opatřenými římsami v předních štítech i po obou bocích. (Viz obr. 243.)

Vchody jsou tři. Dva vedou do lodi od severní a západní strany a jeden od východní strany do sakristie. Původní vchod, 1-46x2-66 m

2Ó0 vel., jest v západní hlavní zdi, před nímž jest představena malá předsíňka. Kamenné ostění původního vchodu z prvé polovice XIV. věku v síle zdi 1-70 m záleží ze dvou odstupců, jichž přední hrany jsou otupeny hruško-

'/

H IQ

BW    wě

//

K*.

Obr. 242. Senomaty. Půdorys a podél. řez. far. kostela sv. Vavřince.

vitým profilem mezi dvěma výžlabky.' Trnož portálu jest hladký z okoseného nároží, 0-28 m vysoký a končí šikmou plochou, do které zabíhají profily ostění, jež stýkají se v hrotitém oblouku. (Viz obr. 244.)

Okna osvětlují presbytář tři, která zachována jsou v původním tvaru hrotitém, bez kružeb, kdežto pět oken do lodi, 1-30 X 2-50 m vel.,

jest sbarokisováno štukovými ozdobami na vnitřních špaletách a přepásáno půlkruhovými oblouky. V západním štítu prolomeno jest kruhové okénko.

Uvnitř jest kostelní lod 12-60 m dlouhá, 7-80 m široká a 7-75 m vysoká, zaklenuta ve třech polích křížovými klenbami do žeber kamenných, 0-22 m širokých, 0-30 m ze zdi vyčnívajících, hranolového průřezu o skosených hranách ploškami 0-14 m širokými, sbíhajících se v terčových svor-

as

llfc

wm -

Obr. 243. Senomaty. Farní kostel sv. Vavřince.

nících, z nichž prostřední jest zdoben hvězdou. Při patkách jsou žebra konsolovitě okosena. (Viz obr. 245.)

Vítězný oblouk o-88 m silný, 4-90 m široký a 5 m vysoký, hrotitý, stojí na trnoži 0-31 m vysoké, jejíž obě přední hrany jsou okoseny, jest profilován na straně do lodi hruškovcem mezi dvěma výžlabky, na straně do presbytáře proláklou plochou mezi dvěma pásky. S obou stran zabíhají tyto profily do šikmé vrchní plošky trnože. (Viz obr. 246.)

Presbytář 6-15 m široká, 8-20 m dlouhá a 6-50 m vysoká, zvýšena jest proti lodi o 1 stupeň a zaklenuta v rovném poli křížovou klenbou a v polygonálním závěru paprskovitě. Klenby ty sbíhají se ve dvou terčo-

2Ó2

A\\

cV

C^100

SO

z r:

Obr. 244. Senomaty. Farní kostel sv. Vavřince. Západní vchod.

vých svornících; žebra jsou téhož průřezu, jako v lodi kostelní a opírají se ve výši 2-38 m nad dlažbou o kamenné konsolky 0-27 m vysoké. (Viz obr. 247.)

Sanktuarium v jihovýchodní straně presbytáře, 0-39 m široké, 070 m vysoké, ve tvaru výklenku o skosených hranách, hrotitým obloukem uzavřeném.

Sedille v jižní zdi presbytáře, 1-54 m široké, 1-66 m vysoké, záleží z podvojného výklenku, jehož přední hrany jsou otupeny profilem hruškovitým mezi dvěma šikmými pásky, a uzavřeného dvěma trojlisty s ostrými nosy. Střední konsola mezi oběma trojlisty podepřena jest silným podvalkem. (Viz obr. 248.)

Kruchta 3-50 m vysoká, dřevěná, stojí na dvou barokních sloupcích, s podstavci o-88 m vysokými, ukončených listovými hlavicemi.

"M

wm

lil

N7

cn 10 o

Obr. 246. Senomaty. Farní kostel sv. Vavřince. Vítězný oblouk.

Obr. 245. Senomaty. Farní kostel sv. Vavřince. Patky klenbové s konsolkami. V levo a uprostřed z kněžiště, v právo z lodi.

Trámový strůpek vybočuje mezi oběma sloupy ellipsovitě do lodi. Zábradlí kruchty, 1-09 m vysoké, zdobeno barokními kuželkami. Vchod na kruchtu vede uvnitř kostela po dřevěných schodech. Z kruchty pak vedou schody o⁻66 m šir. na půdu kostela v síle jižní hlavní zdi provedené.

Výprava jest nová, až na varhany, které jsou barokní, z XVIII. stol.

Hlavní oltář r. 1891 v gotickém slohu zhotovený zdobí uprostřed socha sv. Vavřince v životní vel. mezi menšími sochami sv. Vojtěcha a sv. Jana Nepom. Pod vrchním baldachýnem krucifix. Původní obraz oltářní jest v museu rakovnickém.

Monstrance, 0-46 m vys., 0-25 m šir., paprsková, postříbřená, stojí na elliptické noze; ořech a vrchní věneček zlacený; na vrcholu Bůh Otec; z XVIII. stol.

m mm mm m < m

ffl nfllřff) f

jjři

ysgj

jfg

- 1 .WĚ ■

WĚ

i-

*• v’

11

K

áfrfšjj

’ri

Ép§

•- 'áSsJg-i.

• Ml

. > i? '

-1

i?.

;!

í.l, '

.A

Obr. 247. Senomaty. Farní kostel sv. Vavřince. Pohled do kněžiště.

Pacifikál 0-32 m vys., zlacený stojí na elliptické nožce, zdobené páskovým ornamentem a 4 hlavičkami andílků; stonek i ořech jest

šestistěnný. Na kříži, končícím trojlisty, vsazeny jsou 4 granáty, rovněž vzadu, kde jsou sv. ostatky.

V sanktusníku visí 2 nové] zvonky, nepřístupné.

ZVONICE stojí na západní straně u kostela na čtvercovém půdorysu, 7-15 m dlouhém. Přízemí jest z hrázděného zdivá, kryto šindelovou valbou, na jejíž otupeném vrcholu sedí dřevěná čtyrboká lucerna, rovněž šindelovou valbou krytá. (Viz obr. 249.)

/A

1.

v////////////;/,

W\M

i\N

li

!!l

kj

ÝfP

V⁵':

3-:-v

r*.

'/////////////////;y////////////////////////////////,y///////////////s/////////////My///////////////

"//■

50

Cm 400

Obr. 248. Senomaty. Farní kostel sv. Vavřince. Sedille v kněžišti.

Zvony visí ve zvonici dva: 1. 1-05 m v průměru, o-8o m vysoký, má ucha zdobená maskami; pod vroubkovanou korunou nápis: JOHANN GEORG KVHNER GOSS MÍCH IN DER KONIGLICHEN KLEINSTADT PRAG ANNO 1774.

Pod nápisem jest 6 kartuší s výjevy z posledního soudu. Na plášti nápis: pr A FVLGVRE GRANDI NE ET TEMPESTATE LI BERA NOS SALVÁTOR NOSTER | lESV CHRlSTE (= 1774).

Pod nápisem relief P. Marie stojící u ukřižovaného Krista P.

Na druhé straně pláště nápis:

PRO DEO | INFINITE PERFECTO EXISTO | ET BARTOLOMAEVS | VOCOR (= 1774). V posledním slově jest umístěn relief raka na kartuši.

Na dolejší obrubě vryto 8 křížků.

2. Má 0’6i«v průměru a 0-47 m výšky. Ucha hladká, koruna vroubkovaná, pod ní pás z hlaviček andílků. Na plášti reliefy sv. Petra a Pavla, na druhé straně sv. Vavřince, pod nímž je nápis: IOHANN GEORG KVHNER GOSS MÍCH IN PRAG 1771.

HŘBITOVNÍ KOSTEL SV. STEPÁNA stojí na východ od městečka uprostřed hřbitova. Byl postaven r. 1636 Českými bratry. Během času sešel, že bylo nutno téměř znovu jej postaviti, což stalo se v letech

18

i]

Mm

•'>V

r-

Kg

aw

Obr. 249. Senomaty. Zvonice u kostela sv. Vavřince.

1740—1747. R. 1804 znova kryt šindelem.¹) V ten čas byla zde zřízena expositura, která r. 1823 byla zrušena. R. 1884 byl schátralý zatím kostelík znovu opraven nákladem 4000 zl. městečkem Senomaty, když se bylo město Rakovník toho času zřeklo patronátu nad ním.

Kamenná omítaná, orientovaná stavba záleží z čtvercové lodi, jejíž hrany jsou vyduty, k níž přiléhá na východ presbytář o jednom poli a elliptickém závěru a na západ jednopatrová věž. (Viz obr. 250.) Stěny zevní oživeny jsou pilastrovými pásy. Věž přistavena jest na čtyřech pilířích, přepásaných půlkruhovými pasy. Kryt na kostele taškový, na cibulovité os.mistěnné báni věže šindelový. (Viz obr. 251.)

Vchody jsou dva, na západním a východním průčelí, oba v rovném kamenném ostění.

i^l

r.....1

mEU

Okna osvětlují lod i pár svrchem segmentem sklenutých, presbytář též pár, kruhových. V I. patře věže jsou 3 okna, svrchem půlkruhová.

Uvnitř měří lod 6-05 m délky, 670 m šířky a 5-80 m výšky, kryta jest rovným stropem, štukem taženým, zdobenými výplněmi. V presbytáři, 5-90 m šir., 5-85 m dlouhé a 5-40 m vysoké, zaklenuto jest rovné pole českou klenbou, v závěru polobání.

Výprava jest chudičká. Na hlavním oltáři, v barokní dřevěné architektuře visí obraz sv. Štěpána, malovaný r. 1885 A. Scheiwlem.

Kazatelna má na baňatém poprsníku dvě hlavičky andělů.

Kruchta uprostřed v půlkruhu vypiatá, přístupna po dřevěných schodech uvnitř kostelíka.

Obr. 250. Senomaty: Půdorys hřbitovního kostela sv. Štěpána.

Zvonky jsou na věži dva bez

nápisu.

Náhrobník paní Anny Hoch-

hauserové byl nalezen při opravě r. 1884 v kostele, kde kryl vyloupený

hrob a byl téhož roku zasazen do pilíře věže. Měří délky 2 m, šířky 1 m. Deska z červe

— JI

Ji

Obr. 251. Senomaty. Pohled na hřbitovní kostel sv. Štěpána.

ného mramoru rozdělena ve dvě půle; ve spodní jsou v rozích hlavičky andílků a uprostřed allianční znak Hochhauserovský a Krásnodvorských. Ve vrchní polovici desky jest páskový ornament německo-renaissanční a kartuš, v níž nápis: Hrfa 1617 Mmrfela IJDropna | ]Ba*

1.

WgĚB9"*m {■

í

h m

JSltpfei

itlfii : 4lUk,': l: v;.: ií V

tiff    mmí

ygjNt

■ v.¹ , žA^vJŽia

mj Mnm ^oíjavqaxovoa Re | jEna « krajimljE 3\voxú to JIrfe | bn přeb §. Rkríintm nrejt 1.1 a 2. fja-bittau Ba nocí IRagc mě | ku §nnf;n 48 íeí. ftronf jraug iu [ Rrpjíu panu Bokonaía Jí pr?t iont | ío rřrramtc iic|t poifjoraana. | Dříckaroagicc iuc-(Heíjo 3 rnrí | ratrfr mliamj. — (Viz obr. 252.)

KŘIŽ pískovcový, t. z v. ,,cyri llom ethodě j ský“ stojí při silnici u studánky, v níž dle tradice Čeští bratři křtili své

fcsl

*.» *« ......

novorozence. Kříž vyčnívá na 1 m ze země, jest 0-45 m široký, v přední straně vryta rýha v podobě meče. (Viz obr. 253.)

SOCHA SV. PROKOPA

stojí na východním konci městečka na čtyrbokém podstavci. Socha v životní velikosti, z pískovce, drží v levici berlu a v pravici kříž; u nohou její svíjí se čert, po němž šlape. Na trnoži vytesáno: 1743. 'áň Slušná práce.

SOCHA SV. TADEÁŠE

Obr. 252. Senomaty. Hřbitovní kostel sv. Štěpána. Náhrobník pani A. Hochhauserové.

stojí u potoka. Vousatý světec, v životní velikosti z pískovce vy-

tesaný, drží v pravici kyj, v levici knihu. Na čtyrbokém podstavci vryt nápis: FIDELI CHRISTI | AMICO | CAVS/E DESPERAT7E | ADVOCATO | DIVO | IVDyE | THAD/EO | POSVIŤ ET BENE | DIXIT GEORGIVS | 10-HANNES LIBERTIN | S. MET : ECCL. | AD S. VITVM | PRAG7E | CANONI-CVS | 1722.

v*

■4

7a

Na trnoži : TVM RACONA Vrbě abít|VrIens. DeCanVs (= 1722).    *

>'y

•M

WVW

íc/K

Obr. 253. Senomaty. Kamenný kříž v polích.

Skryje (Sk reje).

Farní kniha z r. 1836; J. Schaller I., 131; Památky archaeo-logické, II., 311; A. Sedláček, Hrady a zámky, VIII., 94; Týž, Hist. slovník,

805; J. Renner 166.

Obec uvádí se r. 1239 mezi statky kláštera Kladrubského. R. 1375 drželi ji bratří Jaroslav a Oldřich se Zbyňkem Doupkem,. Od r. 1405 připomíná se Stebňák ze Skryj.

Tvrz zde stávala od XV. stol., zpustla po r. 1564, když byla prodána majiteli hradu Týřova, Joštovi z Einsidle. Není po ní stopy.

KOSTEL SV. MICHALA Archanděla, farní, (byl jím již r. 1350). Do r. 1564 byl kostel katolický; od té doby až po bitvu na Bílé Hoře sloužil pod obojí. Původní kostel byl dřevěný a byl vypálen ku konci třicítileté války Švédy. Nynější kostel byl vystavěn r. 1713 jako filiální k Velkému Újezdu, jímž zůstal do r. 1794, kdy zřízena zde lokalie, která povýšena byla opět ve faru r. 1855. Roku 1839 byl kostel opravován.

Orientovaná, omítaná stavba barokní stojí na bývalém hřbitově; ke kostelní lodi o 4 polích, přiléhá na východ presbytář o 1 poli a na západ nízká věž; na severní stranu presbytáře přistavěna sakristie. Zdi kostela oživeny jsou pilastry, jichž hlavice tvoří zalomená hlavní římsa. Nároží jsou zakulacena, u západního průčelí však vydutá. Nad tímto průčelím vystavěna jest po obou stranách věže attika, jež se proláklými nástavky pojí k věži; na obou koncích ukončeny jsou tyto nástavky po dvou kamenných jehlancích. Kryt na kostele taškový, na proláklé mansardě věže a cibulovité báňce sanktusníku plechový.

Vchody jsou do kostela dva, od západní a jižní strany a 1 do sakristie; všecky mají rovná kamenná ostění s uchy v rozích. Hlavní vchod v západním průčelí má nad ostěním římsu obloukovou.

O k-e n jsou 4 páry v podélných zdech lodi a po jednom v západním průčelí a po obou stranách presbytáře; všecka jsou jednoduchým ostěním orámovaná a svrchem segmentová.

Vnitřek měří v lodi 15-00 m délky, 10-70 m šířky a 7-50 m výšky a dělen jest pilastry 0-50 m ze zdi vystupujícími a kryt rovným stropem rákosovaným.

Vítězný oblouk půlkruhový, 4-60 m široký, ve zdi 0-96 m silné, dělí lod od presbytáře, 5-60 m široké a tolikéž dlouhé, kryté plochou bání nad pendentivy.

Kruchta v pozadí lodi stojí na 2 čtyrbokých pilířích.

Výprava chudá, barokní.

Na hlavním oltáři zbyla po původním kostele tumba zděná s gotickou římsou, ukončená deskou silně vyčnívající, spojenou s jádrem

2J0

šikmou plochou. ²) Na tumbě stojí dřevěná architektura s vřetenovými sloupky, segmentovou, vícekrát zalamovanou římsou a boltcovými řezanými postranicemi. Uprostřed v rámci visí obraz sv. Michala, archanděla, malovaný r. 1848 Janem Kroupou.

Nad římsou v prořezávaném ornamentovaném rámci oválném visí obraz N. Trojice (z druhé pol. XVIII. věku.), dobrý.

Na bokových oltářích v stejné architektuře, nové, v renais-sančním slohu, o 2 pilastrech s korinth. hlavicemi a rovným kládím visí obrazy P. Marie s Ježíškem a sv. Vojtěcha; oba maloval r. 1848 Jan Kroupa. ř-Ž&k Monstrance 0-50 m vys., 0-24 m šir. paprsková, zdobena na elliptické noze lupeny a klasy; jest z r. 1839.

.JIH³

mmm t

mmmlfl Miip

Sochy 2 andělů, 1-20 m vysoké, dobře řezané, se zlacenými křídly. Z XVI. stol.

Skříň 1-36 m široká, 1-85 m

li

cn ²>o

iO O CO

vysoká, dubová, s pěkným cínovaným kováním, stojí v sakristii; jest z druhé pol. XVIII. století.

Misál Řezenský z roku 1687, uložen v sakristii.

Zvony visí ve věži dva a 1 v sanktusníku; tento je nepřístupný.

Č. 1. Má o-68 m v průměru,

Obr. 254. Skreje. Kamenná křtitelnice na'hřbitově. O-58 M Výšky. Ucha jsOU lístOVCÍ

zdobená, pod korunou nápis: íEenío & ?num ® birlart á? k rjít ® a rřrrtialn ® patm á? févofyv ® mater Btmp ® léta ® brmabrsaU ® bg£ á? (=1598). Na plášti relief Matky Boží.

Č. 2. Má 0-56 m v průměru, 0-42 m výšky. Ucha jsou zdobena maskami bezvousými, pod korunou ornamentální pásek z elliptických úponků, na plášti nápis: Přelit r. 1839 Karlem Bellmannem v Praze.³) na druhé straně relief sv. Jana Nep., při obrubě úzký běžný ornament.

Č. 3. Umíráček v sanktusníku; jest nepřístupný; dle farní pamětnice má nápis: „Tento zwoneček slyl 1602 Mattauss Flemmyck konwarž

miesta Rakownika Martin Maucha — Sfimon Rzeznik.“

Křtitelnice z hrubého pískovce 0-82 m vysoká, 0-64 m široká, uložena v márnici na hřbitově. Stojí na kulaté noze 0-48 m vysoké, dole patkou 0-20 m vys. opatřené, s gotickou římsou o šikmé plošce v prostřed vyžlabené. Mísa osmiboká, baňatá. Křtitelnice tato pochází z XV. století. (Viz obr. 254.)

Náhrobek na hřbitově, 1-55 m vysoký, o-6ym široký, pískovcový, barokní; vpředu na trnoži lebka na překřížených kostech a pod ní vryto: 1795. V orámovaném poli dříku náhrobku upevněna mosazná deska na uzavírku. Na vnitřní straně dvířek relief pelikána s 10 mládaty, uvnitř nápis frakturou: 9J7atce | SSibornetj a ©ftaftneij | ^anij Sluně C^eruta* futuei | 97ofu 1792 tme 8. Sebna tu $j$anu je [ jnuíet) ( OJeng 10 bjtef fplobiía | a přeb ftuint fefnutj tuffecřtj gaopatrene Bij ti fpatrila. | 97a pxU !íab bČtinffeljo ^oběfotuanj ga SBěuo ! 93laí)ojTatuenemu | Obňcctluanij a bufa§ ftalefjo tu 9J?obíítf)adj í)5amatotuani | ©íjnotuffa SSběcnoft | $0* ftatuila geft pamětní! tento.

- v7;g7:"vv y

MBBLTlf-

j| .

fc.4,.

I 1 1 Ji! i]

ký.,-

b]

Jr |

s.„ í    **'-;vŤ •

Obr. 255. Skřivan. Pohled na zámeček a kostel dle kresby J. K. Wolfa z r. 1797.

¹

Nákladem ii4‘3o zl.

²

A r c h a dřevěná, jež na této tumbě -stávala a která pocházela ze XVI. věku, jest v museu na hradě Křivoklátě ve vysoké věži. Má podobu skříně, na jichž rozevřených křídlech namalován sv. Václav a sv. Vít a v níž jest řezaná socha archanděla Michaela. Popis a vyobrazení viz: Soupisů sv. XXXVI. Hrad Křivoklát 142.

³

Dle farní pamětnice původní zvon měl nápis: „Ste Johannes Nepomucene ora pro nobis. Valentin Lissiak goB mich auf der Klein Seiten zu Prag 1730“.

Skřivaň.

J. Schaller I., 130; Rukopis topogr. z 1. 1826—1829 v archivu musea král. Čes. Heslo: Skřivany; F. A. H e b e r, Bóhmens Burgen, VII., 100; Památky archaeologické, H., 329; A. Sedláček, Hrady a zámky VIII., 93; Týž, Hist. slovník, 805; Fr. Levý 261; J. Renner 168. Žalko v pohanské pohřebiště.

TVRZ stávala zde na místě, kde později vystavěn zámeček; připomíná se r. 1355 jako sídlo bratří Kunešů ze Skřívané. Na počátku XV. st.

připadla s částí vesnice Janovi a Hynkovi z Krakovce. Byly zde pak dva statky zemanské. R. 1572 koupil tvrz s příslušenstvím Jan Chotek z Choc-kova od bratří Sekerků ze Sedčic za 800 kop grošů, jehož strýc Václav prodal r. 1592 Skřivaň Ferdinandu Renšperkovi z Renšperka za 5800 kop

\\

grošů. Pak v XVII. a XVIII. věku vystřídali se¹ zde četní majitelé, až r. 1748 koupila ji Marie Anna kněžna z Fůrsten-berka za 40.500 zl. rýn. od Fr. Lovenehra svob. pána z Grún-wallu a připojila ji k panství Křivoklátskému.

ZÁMEČEK ze XVI. st.

Li !

nn

stojí nad vesnicí na mírném návrší; jednopatrová, ozdob prostá budova na obdélném půdorysu o 7 osách v čele, a 2 po bocích. (Viz obr. 255.) Vchod v kamenném, svrchu rovném ostění vede uprostřed západního průčelí do prostranného vestibulu, sklenutého valené s výsečemi. Odtud vchází se do patra schodištěm krytým starým, dubovým, záklopovým stropem, jehož trámy podporuje podvlak o skosených hranách.

KOSTEL SV. STE

PÁNA filiální k V. Újezdu, byl r. 1355 farním, a byl tehda dřevěný. Teprve ku konci XVI. věku postavil zděný kostel Fer-"jff f f f f f f f f f f dinand z Renšperka. Okrouhlá

Obr. 256. Skřivaň. Půdorys fil. kostela sv. Štěpána.

sakristie byla později za presbytář postavena, a nejno-vější přístavbou jest předsíň na severní straně lodi. V r. 1838 byly sneseny malebné střechy, břidlou kryté a obě věžky¹) a nahrazeny nynější nízkou střechou.

Orientovaná stavba z lomového kamene omítaného, uprostřed bývalého hřbitova, záleží z krátké lodi, k níž přiléhá na východ pětiboká presbytář, jejíž nároží jsou podepřena dvěma opěrnýma pilíři; k východní straně její pojí se kulatá sakristie. (Viz obr. 256.)

Střecha nad lodí valbová, nad presbytáři nižší, polygonální valba a nad sakristií stanová, vesměs taškami krytá.

Opěrné pilíře 2, jsou i-oo x 1-40 m vel., bez trnože, o jednom ústupku, ukončené stříškami, krytými taškami.

Zdivo bývalo zdobeno sgraffity na tmavě červené půdě, jichž skrovné stopy jsou pod římsou patrny.

CA

51

2,acm

Obr. 257. Skřivaft. Fil. kostel sv. Štěpána. Okno a vzorek sítě před okny.

Vchody jsou 3; do lodi vedou dva, oba v severním průčelí; hlavní vchod má představenou malou předsíňku.

Oken jest v lodi 7, z nichž tři páry sdružených, v presbytáři 4, á 0-84x1-88 m vel., vesměs svrchem v půlkruhu přepásaných, v sakristii 1 pár kruhových. Do ostění byly později, — as na počátku XVII. století, — vloženy dubové, goticky profilované rámy, svrchem segmentové, do kterých zaskleny malé tabulky do olova v pěkném dessinu; před tabulky upevněny jsou ozdobné sítě z essovitě stáčených silných drátů, kteréž provedl osleplý člen rodiny Renšperků. (Viz obr. 257.) Původní zasklení

oken bylo z malovaných skel, jak svědčí jednak některé zachované tabulky na místě, jinak též některé tabulky odnesené do musea knížecího na Křivoklátě, na nichž jest i nápis Ferd. Renšperk z Drzkowicz.

Uvnitř měří lod io m délky, 6-30 m šířky a 5'30 m výšky, má ozdob prosté, (druhdy malované) stěny, končící pod rovným rákosovaným stropem jednoduchou renaissanční taženou římsou. (Viz obr. 258.)

Jí

/J

m

ně

|vrV

ktep⁵ i

?u<;

f.

If¹

i'

tm

<0

.....

- - '■r-T.^méa

■ -

*    • >-k

• vř

WĚm

HI

aaf '"TB

Obr. 258. Skřivaň. Vnitřek fil. kostela sv. Štěpána.

Vítězný oblouk 3-70 m široký, ve zdi 1 -30 m silné, půlkruhový. Presbytář, 4-60 m široká, 6-50 m dlouhá, jest rovněž kryta rovným stropem nad římsou a vysokém náběžku (fabionu).

Sakristie, 4-30 m v průměru, kruhová jest, též rovným stropem uzavřena.

Kruchta stojí při západním průčelí na 2 pilířích 4 bokých, s trnoží a hlavicí pískovcovou. Na podprsníku štukové barokní ozdoby na omítané dřevěné kostře.

Dveře u sakristie 1-20 X178 m vel. v dubových, goticky profilovaných zárubních, jsou pobity plechem, přibitým plochými hřeby, jež drží i pásy železné v kosočtvercích na dveřích. Uprostřed dveří jednoduchá p ř í t u h a. (Viz obr. 259.)

Výprava jest zajímavá v slohu německé renaissance; pochází z doby Renšperků, z meze XVI. a XVII. století.

Hlavní oltář stojí na kamenné tumbě, ukončené jednoduchou gotickou římsou; tumba pochází ze staršího oltáře. Ostatek oltáře jest

\l

II

i¹

| ' iyM

r,

; "'1

:íi

ÉSi

II

HSRlI

II*

Li

íí,

15

Wm

rt

fí

■i

II

Wk

mňí

vn

v/

INQ-MM /\J

\z

<W

li

i*

li

.i

fi

V'----

§1

-1 í 1 I

50

nooctn.

Obr. 259. Skřivan. Fil. kostel sv. Štěpána. Dveře z kněžiště do sakristie.

dřevěný, bohatě řezaný. Podsvícník má uprostřed vypukle vyřezávaný obraz: večeři Páně, vroubenou orámováním a dvěma pilastříky s ornamentálními výplněmi. Na obou krajích stojí dvě dětské postavy, nesoucí na hlavách mísy s ovocem a tvořící konsolky pod sdruženými sloupky s korintskými hlavicemi. Tyto sloupy se svým zalomeným, rovným kládí jsou obrubou velké střední řezby ve skříni, představující

to

V.

Ti

........

> .i

■MĚ

lí

'4

i¹

Obr. 260. Skřivan. Fil. kostel sv. Štěpána. Hlavní oltář.

Ukřižování Krista P. mezi oběma lotry, kteří jsou v úplné plastice provedeni, kdežto spodní četné postavy jsou v ³/₄ reliefu. Ve výklencích za sdruženými sloupy stojí sochy sv. Jana Křtiteles beránkem a Mojžíše. Střední tuto část oltáře vroubí po obou stranách boltcovité postranice prořezávané, s andílci postavou na zevním kraji

rwfs * M

FmI *!

*c

M ■    * . «»

Í®ra^ÉÍÉI

lál

"i

Kl

lil

3    ->1

iiiil

'V

g >'|R -n|

IFfij

Co

tífm

grK\;^

iP

i;

’ít

aLv

íV

fT

řv I!

vw

; ■ .j

rv

Sk

(3|

»as#

wm

-M?    '    •• '..... '    •    '    '

MKj

®j|

,. .itaai

Obr. 261. Skřivaň. Fil. kostel sv. Štěpána. Střední řezba na hlavním oltáři.

a oválnými medaillony uprostřed. V medaillonech jsou v relieíu vyřezávané obrázky: Zvěstování a narození P. Marie.

V nástavci nad středem kládí jest vypukle vyřezávaný obraz: Uložení Krista P. do hrobu a nad římsou rámce obrazu toho ukončují střed oltáře 3 andělé. Na kládí nad sdruženými sloupy jsou umístěny

znaky věnovatelů, na jižní straně Ferdinanda Renšperka z Renšperka (ve štítu úhlopříčný pruh z dvou řad čtverečků), na severní znak choti jeho Markety, rozené Fictumky z Fictum (větévka s 3 jablky). Vedle znaků stojí po každé straně postava genia.

Původně bylo orámování bílé a částečně zlacené s polychromova-nými figurálními reliefy; nyní jest vše nevhodně zelenošedě natřeno kromě znaků, jež jsou polychromovány.

Oltář tento výborný v komposici i v provedení byl zhotoven počátkem XVII. věku bezpochyby v Praze. (Viz obr. 260. a 261.)

Kazatelna dřevěná stojí na kanelováném sloupku toskánského řádu; podprsník z 5 stran osmistěnu má na otupených hranách kandované pilastry na podstavcích; tyto pokryty jsou plochým ornamentem německo renaissančním, stejně jako výplně mezi pilastry. Římsa podprsníku podporována jest konsolka i. Kazatelna tato jest téhož původu jako hlavní oltář.

Varhany v ozdobné skříni nyní z části jen zachované, jsou též stejného původu jako hlavní oltář.

Podobizny Jana Ferdinanda Renšperka z Renšperka a jeho choti Heleny roz. Warlichové z Bubna visely původně v zámečku, pak v kostele a r. 1910 byly odvezeny na hrad Křivoklát.² ³)

Křtitelnice cínová z r. 1603 nákladem Ferd. Renšperka z Renšperka a jeho choti Markety roz. z Fictum od Václava Macla, konváře z Prahy ulitá. Bývala v kostele, nyní v sakristii u kaple v hradě Křivoklátě. ² ²)

Stojan na svíce 1-12 m vys. stojí na dřevěné točené noze, kovaný, končí pěkným křížkem. Z XVIII. stol.

Monstrance 0-51 m vysoká, pozlacená, stojí na elliptické nožce, 15x20 cm vel., pokryté pozdně barokním ornamentem. Ořech trojdílný, na stonku andělíček, na paprscích stříbrný věneček z 2 rohů štěstí a jiný z plamenů. Jest z konce XVIII. stol.

Kalich stříbrný, zlacený, 0-21 m vysoký, v průměru číše o-8 m široký, stojí na barokně prohýbané nožce 0-14 m v průměru, ořech vejčitý, číška hladká.

Kasule č. 1 jest 100 m dl., 0-70 m šir., postranice z brokátu stříbrem tkaného na oranžové půdě; střední pruh nový. Ze XVII. stol.

Kasule č. 2 jest riow dl., 0-75 m šir. Postranice dykytové, na žlutavé půdě, zeleně pruhované, červené kvítky. Střední pruh z modrošedého brokátu, stříbrem tkaného, se zelenými listy. Z druhé polovice XVIII. stol.

K a s u 1 e č. 3 jest 1-02 m dl. 0-69 m šir. z brokátu cihlové barvy s bílými kvítky, střed s pestrými květy na tmavěčervené půdě, jest novější. Pochází z konce XVII. stol.

Ivasule č. 4 z červeného sametu s plastickými postavami ukřižovaného Krista P., Matky Boží a sv. Jana⁴) akasule č. 5 s apliko-

mm

31

)\

.4

i⁴

/ \m_.

/■i

17/

mé,

iW

V' Yuv\ I

------

I⁴

fe

J!.

■Cg-

jgg

rzv-.

i sli

«=»

£5

gý

•■BW⁴ n<ui>¹¹KI0HI; | H3J i uhUlíP

v.

Obr. 262. Skřivan. Fil. kostel sv. Štěpána. Náhrobník Jana Chotka z Chockova.

vánými květy na žlutém hedvábném pruhu.⁵) Obě tyto nejpěknější byly odvezeny na hrad Křivoklát a uloženy v archivu.

Náhrobník y. Č. 1. V presbytáři zazděna v jižní zdi deska z červeného mramoru, rooxi ‘99 m veliká, na níž vypukle vytesána postava starce plnovousého v dlouhém plášti s prostřiženými rukávy, držícího v levici na prsou položené kytici a v pravici knihu; tato opřena jest o štít.

Kolem opis: Xeífja 1591 Bebielt; po ffóijlru Hanu ; Ifufpxje }$an Buíj l$)pmofrauc|t poroolal Brapmdjo a SíaÍEqnefjo Btjíttrje J^aita Hana (Efjoífta \ (Ef;ar;konia a na Brpraant magie; lítí Wxtkn jnnd;o ^řarjt 72 a tuto Bbpacpraa, Bqekaraage Babejíueíja ; mrfrotrfj m;kr;tpntp (Viz obr. 262.)

#1

‘i

*r\

W N

Uf' m

2>

Hl

•-

■

-ř

m*

3§á

<&K: >"''

Obr. 263. Skřivaň. Fil. kostel sv. Štěpána. Náhrobník Adama Chotka z Chockova.

Č. 2. V lodi zazděna deska z červeného mramoru, o-88xi-88 m vel., na kteréž vypukle vytesána postava mladého muže v plátovém brnění, opírající levici o krátký mečík, pravici o helmu, stojící na podstavci, v jehož přední desce vytesán znak Chotků z Chockova (část kola). Kolem opis: Mf;a 1592 xo ^íqtbu pa ^ra. Ohnánu a Hubí; ufnuí ni jBann urinem; a ^íaírrpn; Bt;ftr; }$an Hlbant ; CÍ;oc;honia a na Brpraant magie; Xeí

rottku JroEÍto ^íar|tj 34 QDjanxj jjefJíiE mlabencpm a íufo J^bpaqima J&qz-karaape Babelírteíjri 3 mrfrmrfj rajhrpfltmp (Viz obr. 263.)

Č. 3. Část pískovcového náhrobníka, 0-70x0-76 m vel., představuje muže se skříženýma rukama. Opis je zcela otřelý.⁶)

Sanktuář v sakristii, 0-32x0-52 m vel., má dvířka dřevěná, polychromovaná a kolem nich 2 křídlová prkna vyřezávaná v závity a kvítek. Lidová práce ze XVII. stol.

WBtm

*$⁶■

lilii

Obr. 264. Skřivan. Zvonice u fil. kostela sv. Štěpána.

Skříň ve zdi tamtéž, má dřevěné obložení a římsu v slohu německé renaissance; z téže doby, jako hlavní oltář.

a kre-

Kování pocínovaná jsou na dveřích sakristie i kostela denční skříně v sakristii. Pěkné renais. práce z počátku XVII. stol.

Kříž kovaný nad kuželovou střechou sakristie, má 2 příčná ramena, ukončená kalichovými květy; báň pod křížem jest polygonální a ornamentálně připojena ke kříži, jenž je z počátku XVII. stol.

Vchod na bývalý hřbitov, 1-45x2-30 m vel., rustikovaný; nad rustikou římsa uprostřed vystouplá.

Náhrobník na hřbitově 1-20 m vys., 0-67 m šiř. z hrubého pískovce, hranolový, ukončený římsou, která stáčí se uprostřed na dva závity. Na přední straně vytesána lebka z kostmi, za ní český nápis vypršelý. Ze XVII. stol.

Zvonice stojí na půdorysu obdélném, 6-90x6-63 m vel., vedle západního průčelí kostela, dřevěná, šindelem krytá, se čtyrbokou lucernou, krytou šindelovou valbou. (Viz obr. 264.)

Zvony. Visí ve zvonici 3.‘Původní byly dary Renšperků, nyní jsou dva přelité.

Č. 1. Má 0-85 m v průměru a o-6y m výšky. Ucha hladká, pod korunou pás z výjevů z bible; pětkrát střídají se: 1. Boháč a lazar, 2. Svatba v Káni Gal. 3. Milosrdný Samaritán, 4. Křest mouřenína, 5. Obrácení Šavlovo v Pavla.

Na plášti dvě lví masky, dole festony mezi nimi nápis: Brojeni} a .Břafecjng Khíterj ^au Jerbtnanb Bensperger \ Bensperkn a \ Brjkm ratq na ^krproani sptdn 0 Bro^nau Bani JBarkgfau Jtenspengaroroat) rovnán Jkqfmnkat) \ noraefjt) ^sumberko JBanjelkat) jroati, ke cjft a k ájroale pana Bofja roJjfemofratJcpfjn balt íenfo Jrotm ^Itjít na Borcem B)tejfte na ;§Jnroke    to bornie n Jrconarp

Etífa 1607

V • D • M • I • /E

Pod nápisem znaky věnovatelů. Níže relief světce s berlou a knihou.

Na druhé straně relief ukřižovaného Krista P. s P. Marií a sv. Janem a nápis: EGO VOX VOCANTIS | VOS VOCO AD SACRAVENITE. Při obrubě relief evangelisty.

Č. 2. Má o-6y m v průměru a 0-53 m výšky. Ucha hladká, pod ko

runou vroubkovanou pás z akantových listů, dolů čnějících; pod tím nápis:

post Cxxxxvn annos MeDIa CrepVI sVb IVre Věro MarIe: annae prInCIpIs

IN FVRSTENBERG STVLINGEN NAT/E WaLDSTEINIAN/E refVsa fVI

Na okraji nápis: TANDEM LONGE LATEQVE RECLANGO Na plášti relief dvou světic, pod nimi: 1755 a v kartuši: PRAG IG • K. (= Ignatz Kůhner).

3. Má 0-38 m v průměru a 0-29 m výšky. Ucha hladká, pod korunou pás z vína a nápis:

REFVSA A CAROLO BELLMANN CAES. REG. AVLICO CAMPANORVM FVSORE PRAGAE 1858.

SOCHA SV. JANA stojí na návsi, na baňatém podstavci s volutami na otupených rozích. Slušná socha polychromovaná jest z prvé polovice XVIII. stol.

Slabce.

Prameny: Matriky české z r. 1630; Farní pamětnice odr. 1761. Literatura: J. Schaller I., 142; G. Sommer XIII., 13; Památky archaeologické II., 123; A. Sedláček, Hrady a zámky VIII., 110;

J. Renner 292; F r. Levý 390.

Slabce svým původem zasahují v nej starší doby osazení Čech; r. 1005 uvádějí se mezi zbožím darovaným knížetem Jaromírem odměnou Hovoroví za záchranu od přepadení Vršovci. Později byla ves rozdělena ve dvě části, na jedné z nich vystavěna TVRZ na místě nynějšího zámku, jejíž majitelé byli many hradu Krakovce. V druhé části seděl na vla-dyckém statku r. 1360 Bohunek ze Slabec. Pak střídali se majetníci, až

h'-d ■■

. ...

CWi

r~ ........' "

Obr. 265. Slabce. Pohled na zámek.

r. 1702 koupil Slabce Frant. Kar. Vančura z Řehníc, který do r. 1735 dal přestavěti tvrz v zámek nákladného díla, zdobený na podprsní zdí sochami Jupitera, Vulkána a j. R. 1754 přikoupil Karel Jos. Hildprandt z Otten-hausenu ke Krakovci i Slabce, Modřejovice a Zhoř, položiv základ k nynějšímu panství, které r. 1866 za 600.000 zl. přešlo v majetek Alexe prince z Croy.

Zámek stojící na místě bývalé tvrze byl opraven v nynější podobě r. 1847 hrabětem Hugonem z Nosticů, při kteréž opravě roztlučeny sochy postavené druhdy od Vančury z Řehníc na štěrk.

Prostá budova dvoj patrová stojí v parku; na severní straně je troj-patrová věž, terassou ukončená. Půdorys jest obdélný o 12 osách na delší straně a o 3 osách na kratší. V přízemí liché rustikované arkády, nad nimi na rozích skrz dvě patra toskánské pilastry. Před věží podjezd. (Viz obr. 265.)

KOSTEL SV. MIKULÁŠE, farní, dle Balbína založen v XI. stol., což zdá se potvrzovati nález kvádru při přestavbě r. 1789, jenž prý

KJ

ES?!

Ikata

V->.

-v.-*

.- • '. . ___

7 :    i |

i#

Obr. 266. Slabce. Farní kostel sv. Mikuláše.

měl vryt letopočet 1110. Původní stavba dle popisu byla čtvercová, s úzkými románskými okénky, bez věže' která stála na východ od kostela, také ještě na hřbitově, který zrušen byl r. 1787. V XV. století byl založen nový kostel, z kterého zbytek jest nynější presbytář. V husitských válkách byl vyloupen, od r. 1720 jest opět katolickým farním. R. 1787—1789 byl kostel přestavěn. Věž upravena na počátku XIX. století.

Orientovaná, z části (v presbytáři) kamenná, omítaná stavba záleží z lodi o dvou polích, k níž přilehá na východ presbytář o i poli a polygo-nálním závěru ze 3 stran osmistěnu, a na západ mohutná dvoj patrová věž. Na sever presbytáře přistavěna nízká sakristie, na jih knížecí oratoř. Kryt jest na mansardových valbách kostela taškový, na osmiboké cibulovité báni věže a též osmiboké, dvakrát zalomené stanové stříšce sanktus-níku šindelový. Rohy polygonálního závěru jsou podepřeny gotickými

MĚ

._A?y ■

rft

ii~

JÍ

LU

Obr. 267. Slabce. Vnitřek famiho kostela sv. Mikuláše.

opěráky, paprskovitě rozloženými, o-6o m širokými a 075 m dlouhými, jichž trnož končí šikmou ploškou; střední odstupec a vrchní ukončení pilířů nemá vpředu římsy. Průčelí kostela jsou na rozích oživena pilastry, jichž hlavice tvořeny jsou jen zalomenou hlavní římsou, záležející pouze z velké podbrádky, vroubené nahoře páskem, dole obroučkem a páskem. Nad hlavní římsou zakrývají části střechy lodi kostelní po obou stranách věže plné, vysoké nadezdívky. Hlavní římsa věže vytáčí se v prostřed každé strany půlkruhovitě pro ciferníky hodin. (Viz obr. 266.)

Vchody jsou 4. Hlavní jest v západní straně věže v rovném, kamenném ostění, nad nímž nese silně vyložený štít pět hranolových kon-solek, z kterýchž obě krajní jsou podporovány táhlými konsolami po stranách ostění. Ostatní vchody: do věže od severní strany, do sakristie a oratoře jsou obdélné, prosté.

Okna osvětlují lod dva páry v segmentu překlenutá, v presbytáři jeden pár hrotitých, bez prutů a kružeb. Ve věži jsou ve dvou patrech trojdílná okna (jedno v prvém, tři v druhém patře), oddělena úzkými kamennými pilířky a vroubena empirovými římsami; střední část oken je půlkruhová, obě boční části jsou rovné.

Uvnitř měří lod 8-25 m šíře, 11-50 m délky a 8-oo m výšky, jest dělena ve dvě pole silnými pilastry, na jejichž hlavicích bezprostředně sedí hlavní římsy, nad kterými jsou imitováné české klenby. Podobně jest proveden strop v rovném poli presbytáře, 7-20 m šir., 9-90 m dl., jež nad závěrem kryta jest též napodobenou klášterní klenbou.

Kruchta v západní části lodi opírá čelní zed svou o dva hmotné pilíře, přepásané v půlkruhu; podkruchtí sklenuto jest ve třech polích českými klenbami. Věž uvnitř měří 3-70 x 3-40 m a zaklenuta jest valené.

Výprava jest barokní a pochází z Plzně ze zrušeného r. 1787 Dominikánského klášterního kostela.

Hlavní oltář, dřevěný, má uprostřed niku, ve které stojí socha sv. Mikuláše v nadživotní velikosti, vroubená sloupkovou architekturou. Před sloupy stojí menší sochy sv. Norberta a sv. Tomáše Akvinského. Na konsole pod tímto světcem jest štít, v němž dvojitá lilie, na vrchní polovici červená, spodní bílá. Nad znakem písmena:

I • M • G — D • L

Na druhé straně pod sochou sv. Norberta jest týž znak a kolem písmena: B • M • G — D I. (Viz obr. 267.)

Bokové dva oltáře mají stejné dřevěné architektury s nikami, v nichž na severním oltáři stojí krucifix, vrouben sochami sv. Leopolda s praporem a křížem v ruce a sv. Teresie, držící knihu a srdce, na jižním jest v nice socha P. Marie Lourdské mezi sochami sv. Augustina a světice jeptišky, držící v ruce nádobku na sv. oleje. V nástavcích těchto dvou oltářů jsou obrazy: na severním sv. Dominika, na jižním sv. Jana Nep.

Kazatelna empirová, se zlacenými vavřínovými festony. Na poklopu barokní ornamenty a socha Krista P.

Obraz sv. Antonína, i-io « X 175 w veliký, visí v lodi v pozdně barokním rámci, na němž znak Hildprandtů.

Obraz sv. Jana Nep., představující apothesu světce na nebi, r-io X 1-75 m veliký, visí proti předešlému, s nímž má stejný rámec, na kterém jest vedle znaku Hildprandtovského ještě znak, v něm na červené půdě ostrev. Obě malby jsou běžné- práce.

Křtitelnice, 0-33 m široká, 0-76 m vysoká, cínová, šestiboká, stojí na 3 nízkých nožkách, končících dole v drápky, nahoře v bezvousé hlavy. Na spodním okraji prohýbaného víka festonový proužek, na vrcholu knoflík, na kterém lebka a krucifix. Z počátku XVIII. věku.

tši

00

I Ki#

8.521

<■ m

ÍS

o.

šs

. ' ■ ’

Íí|||ř|

1 *

k%

ii

r/

8,

Ss

KS.

ÍS

rSi

«si

Obr. 268. Slabce. Kostel sv. Mikuláše. Monstrance č. 1.

Monstrance č. 1. pozlacená, o-6i m vys., 0-32 m sir., paprsková, stojí na elliptické 0-18 x 0-25 m vel. nožce čtyřlaločné, zdobené páskovým barokním ornamentem a 4 kartušemj; na paprscích dvojí věneček z vína s klasy a z růžic, nahoře Bůh Otec a na křížku symbol Ducha sv.: holubice. Z konce XVII. stol. (Viz obr. 268.)

Kjsjja

^áZšSsV/^;

Obr. 269. Slabce. Kostel sv. Mikuláše. Monstrance č. 2.

Monstrance č. 2. postříbřená, z části zlacená, 0-64 w vys., 0-27 m šir., stojí na elliptické nožce, zdobené vruby a mušličkami; na paprscích věneček pozdně barokního ornamentu, v nějž vpleteny klasy a hrozny; kol Nej svět ějšího rámeček ve tvaru kartuše. Úhledná práce z druhé polovice XVIII. stol. (Viz obr. 269.)

P a c i f i k á 1, stříbrný a zlacený, 0-30 m vys., 0-13 m šir., na elliptické nožce, o-ii x 0-14 m veliké, tlačeným a rytým ornamentem zdobené; ořech má vpředu i vzadu andílci hlavičku. Kolem středu kříže věneček z obláčků na paprscích. Značky: C B a I P, třetí otřelá. Z XVIII stol.

P a t e n a, postříbřená, má na rubu rytý znak (muž s mečem v ruce a štítem ve tvaru půlměsíce), nad ním písmena C I H —V O. ve věnečku. Na koženém pouzdře tisknutý renaissanční ornament. Jest z počátku XVII. století.

Nádobka na sv. oleje, stříbrná a pozlacená, 7-6 cm dl., v podobě trojlistu. Na víku rytá postava sv. Mikuláše, pod ní nápis: Slawetz 1775.

Svícny, 3 páry, cínové, 0-52 m vys., stojí na kulatých nožkách, kolem válcového stonku dole tři akantová lupena. Z počátku XIX. stol.

Zvony visí ve věži dva. Č. 1. Má o-66 m v průměru, 0-50 m výšky, ucha hladká, pod korunou pás z akantových lupen, pod tím nápis: „Ilhf. D. Fran. Elisabeth I. D. Max. Rud. Mundt Mundtiana C. de Klenowa de Mildtenfeld anno 1705 Vetero Pragae Antonius Scho⁻feld.“

Č. 2. Má 0-45 m v průměru, 0-36 m výšky, ucha hladká, pod korunou pozdně barokní ornament, pod tím nápis: Frant. Joseph Khiiner goss mich. Prag 1808.

Č. 3. zvonek visí v sanktusníku a jest nepřístupný.

Hodiny věžní zhotovil r. 1830 F. Vošmík, kovář.

KAPLIČKA „Nanebevstoupení Páně" stojí od r. 1869 na novém hřbitově na místě hrobky rodiny Hildprandtů, jež pro chatrnost musela býti snesena.

Stradonice.

A. V o i g t, Beschreibung der Můnzen etc. Prag, 1771, 7 6; A. Heber VII., 99, M i t. d. Zentral-Kom. N. F. XVI., 10; A. Sedláček, Slovník hist. 275; J. Renner R. 174; Památky arch. III., 188, X., 835, XII., 90, VI., 188; XVII., 665; E. V o c e 1, Pr. I., ni; Dr. J. Pí č, Starožitnosti země České II., sv. 2; Mitt. Anthrop. Wien VIII. (Hochstetter: Die Altertumer von Hra-discht) 145; J. Déchelette, Le Hradischt de Stradonic, 1901; Buchtela-Niederle, Rukověť české archaeologie.

Hradiště předhistorické rozkládá se na návrší na pravém břehu Berounky mezi obcemi Stradonicemi a Novou Hutí, ohraničeno na západ údolím potoka Habrovského, v rozloze 143 jiter 200 sáhů. (Viz obr. 270.) Již v XVIII. st. nacházely se tu zlaté mince, vyplavené dešti. V r. 1877 učiněn hromadný nález více než 200 kusů zlatých mincí. Od toho času až do r. 1900 bylo celé návrší prohrabáno, ale nesoustavně. Nalezeno tu množství bronzových, skleněných, emailovaných, kostěných, hliněných i železných předmětů. Zjištěno, že bývalo tu celé m ě s t o, v němž kvetl obchod jakož i výroba železných tovarů. Zánik města nastal as na počátku našeho letopočtu, avšak stávalo tu i později slabší osídlení. Dr. J. Píč soudil, že město toto, ukazující na osídlení neslovanské, bylo hlavním městem Marobuda, krále Markomanů, jehož sídlo bylo sokem jeho Katvaldem dobyto a spáleno.

19

Soupis pam. hist. a uměl. Pol. okres Rakovnický. Díl II.

Sbírky vykopanin ze Stradonického hradiště jsou z největšího dílu v majetku

musea království českého v Praze, dvorního musea ve Vídni a nynějšího majitele Nižburka knížete Maxe Egona z Fůrsten-berka, dále v Berouně, Rakovníku a ve sbírce K. Buchtely v Praze. Pod hradištěm nacházejí se na hřbitově strado-nickém nádoby z doby knížecí (patrně z pohřebiště). (Viz obr. 271.)

>A-

KOSTEL SV.LIBORINA,

filiální k Nižboru a hřbitovní. Za

yx •;

Obr. 270. Stradonice s jižni strany.

■ T. V

i •• m V, v 4

l!

ložen r. 1721 jako dřevěná kaple na hřbitově. Pro chatrnost byl r. 1833 zavřen a v 1. 1838—1845 postaven nynější kostelík dle návrhu kníž. Fůrstenberského stav. řiditele A. Jiruše v slohu románském. Jednoduchá, omítaná, k jihu obrácená stavba stojí při silnici u řeky Mže. Záleží z lodi o 3 polích a malého čtvercového kněžiště.

Kryt taškový, na osmibokém sank-tusníku plechový.

Vchod v severní zdi jest svrchem půlkruhový.

Oken v lodi jsou 3 páry, v kněžišti 1 pár, půlkruhem přepásaných.

■;;; - ■ >*

■kL

Uvnitř měří loď 7-35 m šířky, 9-80 m délky a 6-40 m výšky, jest kryta rovným rákosovaným stropem; v pozadí kruchta na dvou osmibokých pilířcích.

Presbytář, 5-45 m šířky a 4-80 m délky, sklenuta jest českou klenbou.

£§>

r

(r-•

lť^ŘÍÍSK*L*.'..

• r—>

in

CSk

O"

Ph

CL

p¹

>d

Výprava chudá. Na hlavním oltáři visí pěkný obraz s v. L i b o r i n a v ornátě biskupském žehná selce a rolníku; maloval Em. Díté r. 1899. Na postranním oltáři kopie Rafaelovy Madonny v zahradě s Ježíškem a sv. Janem Křt.

Náhrobníky zapuštěny měří 0-40 m dl., 0-30 m šir. železná

to

"O

«*►

li

jf

A;

Obr. 271. Stradonice. Ukázky z nálezu v předhistorickém hradišti. (Z majetku zemského musea v Praze.)

deska s nápisem: Léta 1765 dne 8. srpna vsnula w Panw Cztna a Sslechetna Pani Alžběta Schirerowa máge wieku 56 let.

C. 2. Železná deska se znakem Fiirstenberským a Valdštýnským a letopočtem 1748. Nápis nečitelný.

C. 3. a 4. též lité desky z r. 1783, jsou skryté pod lavicemi.

C. 5. Deska mramorová, celá vyšlapaná, z nápisu čitelno jen Anno D. MDCCLXXI . . . DOM. JOHANES SCHIRER . . .

Monstrance, 0-52 m vys., 0-24 m šir., pozlacená, empirová s věnečkem klasů, 2 andílky a Bohem Otcem nahoře, jest z r. 1847.

Misál vídeňský z r. 1827 v pěkných deskách z maroquinu, zlatými ornamenty tlačeného.

Svojetín.

J. Schaller I., 136; G. Sommer XIII., 293; J. Renner 298.

Poněmčená obec patřívala pražské kapitule, později k statkům královským a r. 1837 prodána od hrab. Štěpána Meraviglia-Crivelli knížeti Kar. E. z Fůrstenberka.

KAPLE SV. JANA NEP. byla postavena na počátku XVIII. stol. Prostá, orientovaná stavba z lodi o 2 osách a kněžiště s půlkruhovým závěrem. Střecha sedlová se štítem na západní straně a osmibokým barokním sanktusníkem, plechem krytým.

Vchod v západním průčelí v rovném kamenném ostění.

Okna, 2 páry v lodi a 1 pár v kněžišti, svrchem segmentová.

Uvnitř: délka lodi 12-35 m> šířka 6-90 m, výška 4-35 m, krytá rovným stropem, stejně jako kněžiště, oddělené od lodi ¹/₂kruhovým vítězným obloukem, 4-85 m dlouhé a 5-60 m široké.

Kruchta spočívá na imitovaném oblouku elliptickém.

Výprava chudičká, Náhlavním oltáři v barokním orámování stojí v životní velikosti socha sv. Jana Nep. mezi 2 andělí.

Na bočním oltáři v ranně barokové architektuře s jónskými pilastry visí slabý obraz sv. Rocha a nad ním sv. Antonína Pad.

Kazatelna, pozdně barokní, s andílky na podprsníku a andělem, nesoucím kalich a kříž na poklopu.

Zvony visí ve věžce 2. Č. 1. V průměru 0-48 m, výšky 0-40 m, má ucha hladká, korunu vroubkovanou, pod ní nápis: ANNO 1722 GOSS MÍCH NICOLAVS LÓW.

Na plášti nápis: DER HOCHGEBOHRNE HERR PETR ERNEST DES HEIL ; ROM ; REICHS GRAF VON MOLLARTH.

Č. 2. V průměru 0*30 m, výšky 0-22 m. Ucha i koruna hladká, pod

ní nápis: kovaný.

refief P. Marie

1803. (F. Jos. Kúhner.) Plášť dole vroub-

Šanov.

J. S c h a 11 e r I., 163; G. Sommer XIII., 37; A. Sedláček, Hrady a zámky, VIII. 117; Týž, Hist. slovník, 859; J. Renner 299; F. L e v ý 66.

B.

Neolitické sídliště a jámy z doby knížecí. 1. Střepy „volutové" a „vypíchané" a pazourkové nástroje, 2. hezky ornamentovaný římský střep (mladší) a 3. starší keramika z doby knížecí (značky na dnu) v Museu rakovnickém.

TVRZ stála na severovýchodním konci obce, a uvádí se od počátku XV. věku jako sídlo Hanka z Krakovce, ač původně vystavěna byla od některého Šanovce ze Šanova, z nichž Bohuslav zde již kolem r. 1250 sídlel. Tvrz i se zbožím dostala se r. 1547 v majetek Václava Dlaska ze Vchynic, zpustla v druhé polovici XVI. století; bývala skrovných rozměrů, neboť Zachovalé tvrziště na návrší as 35 m nad obcí jest pouze 30 m dlouhé a 20 m široké; obklopeno příkopem 15 m širokým. (Viz obr. 272.)

PÍ

rO

íšfiia

Sii

li

Obr. 272. Šanov. Situace a řez tvrziště.

KOSTEL „NANEBEVZETÍ P. MARIE ⁴, filiální (k Petro-

vicům), byl farním r. 1360, uvádí se v děkanátu Rakovnickém již ve XII. století. V husitských bouřích katolická fara zanikla a teprve r. 1715 znovu zřízen zde kostel a přifařen do Petrovic. Téhož roku byl 9. října kostel vyloupen „zemským škůdcem" Páskem.

Orientovaná, prostá, omítana stavba z počátku XVIII. věku stojí na hřbitově a záleží z lodi o 2 polích, čtvercové presbytáře s otupenými rohy a dvoj patrové věže, vystupující ze západního průčelí, sevřené dvěma přístavky, z nichž v jižním jsou schody do věže, v severním na kruchtu. Nízká sakristie jest za presbytáři. (Viz obr. 273.) Kryt na valbě lodi,

presbytáře sakristie i obou přístavků taškový, na osmibokém sanktusníku s pěknou báňovou lucernou šindálkový a na nově zřízené střeše věže ve tvaru osmibokého jehlance taškový.

Vchody jsou 4: 1. Hlavní pod věží 1-40 X 2-60 m vel. v rovném, barokně profilovaném, kamenném ostění; 2. a 3. vchod vede do schodiště

a do 4. márnice.

Okna osvětlují lod 2 páry a presbytář 1 pár stejného tvaru á 1-20 x 2-50 m vel., v barokně profilovaných ostěních, se závity v obou vrchních rozích, jichž střed v půlkruhu překlenutý podepírá rýhovaný závěrák; podprsníky, čabrakového tvaru, zdobeny jsou páskovým ornamentem. V sakristii jsou 2 elliptická okénka, ve věži na kruchtě 1 okrouhlé, v I. patře na 3 stranách po sdružených oknech téhož tvaru jako v lodi a v 2. patře kruhové okno.

Uvnitř měří lod 8-05 m šíře a 9-05 m délky, má zdi oživeny pilastry o-6i m širokými, jen 3 cm ze zdi vyloženými, s toskánskými hlavicemi, z nichž na podélných zdech jest po čtyřech, na čelných po dvou, krom toho v koutech po jednom; nad pilastry taženo kládí, v jehož vlysu proplétán páskový ornament s růžicemi. Strop rákosovaný v podobě klášterní klenby s výsečemi nad vchodem, vítězným obloukem a nad okny.

Vítězný oblouk, 4-30 m široký v síle zdi 1-15 m, jest v tlačeném ellipso-vitém oblouku zaklenut a v obou koutech

cn'.oo

podporován konsolami.

Obr. 273. Šanov. Půdorys fil. kostela P. Marie.

Presbytář, 5-65 m šíře a 5-80 m délky, kryta imitovanou českou klenbou, velmi plochou, s elliptickými záklenky. Střed klenby zdoben taženým štukovým orámováním. Kouty sesilují toskánské pilastry, nesoucí rovné kládí.

Kruchta stojí na 2 pilířcích, přepásaných segmentovými oblouky, nesoucích barokně prohýbaný podprsník i-io m vys., štukovými ozdobami vyplněný.

Výprava zcela prostá: Hlavní oltář v dřevěné pilastrové architektuře v renaissančním slohu; uprostřed elliptický obraz: „Nanebevzetí P. Marie", malovaný Janem Kroupou r. 1845, z kterýchž let pochází i celý oltář.

Bokové oltáře stejné, mají mezi barokními vásami sochy, na severním sv. Barbory, na jižním sv. Jana Nep., práce to venkovského řezbáře.

Kazatelna dřevěná, o-6ym široká, v slohu německé renais-sance, stojí na novém, 8bokém pilíři zděném. Podprsník i-io m vysoký,

wěě

C03

□ca

□ca

C03

CM tOO 50 O

Obr. 274. Šanov. Fil. kostel P. Marie. Márnice pod kněžištěm; půdorys a příčný řez.

šestistěnný, z nichž jen 4 jsou původní, každé 0-43 m široké; střed polí je zahlouben výplněmi, svrchem půlkruhovými, vroubenými pilastry na podstavcích. Střed výplní zdoben nápisy z černých minuskulí: 1. ifeatjas. 58: IDoIeg a nepr^jíaroeg, pomtjjs | frlafn fmeí;o tjako | íHrauba optám | íibu mému prp | mračeno jí gegttft ! a bornu Jůko | borau fjrptfjrr gegttfp Pod tím v podstavci: Bokog Bop | bubtj to jxbrgxfj majjirfj.

2. ©m 4:    ů; wt rojjcifj nectil; bbi pratug t | ptcmufbt; Jhaptj

bilo ka;ařeíe konci; a mjplmig nqab fnnt g | JI ímb ^řqpítnig! Ostatek je nečitelný.

Na spodní straně stříšky napsáno: Ewangeíium Kriftowo geft moc Boží k fpájeni — dále nečitelno.

i//' ■ 1/

y}/''

Vi/'

IP

St-ib=a

>1

5 O^O

Obr. 275. Šanov. Fil. kostel P. Marie. Křtitelnice.

Nápisy ty byly později oživovány, při čemž některé staročeské spřežky zaměněny novějším pravopisem. Kazatelna tato pochází z počátku XVII. století a byla zřízena pro tehdejší česko-bratrský kostel.

Zvony jsou ve věži 2, v sanktusníku jeden, jenž jest nepřístupný. Č. 1. Měří 0-54 m v průměru, 0-37 m výšky, má ucha hladká, pod korunou pás z pelikánů. Na plášti relief „Nanebevzetí P. Marie" a na protější

straně tři ženské postavy, z nich prostřední má sepiaté ruce, z vedlejších se jedna klaní a druhá drží ratolest. Nad i pod vypuklinami nápisy: ZV DIR MARIA IN HIMEL | LAS ERSCHALLEN MEIN GETIMEL | DICH ZV LOBEN OHNE END | SCHAEDLICHS VETER VON HIER WEND. VLIL MNE NIKOLAVS LCW W PRAZE. Při druhé: IHRO EXELLENZ IOHANN IOSEPH GRAFF VON WALDSTEIN. ANNO 1724.

Č. 2. Měří 0-41 w v průměru, 0-31 m výšky, má ucha hladká, pod korunou festonový pás. Na plášti v reliefu postavy na jedné straně sv. Vojtěcha, na druhé sv. Jana Nep. Kolem sv. Vojtěcha nápis: I : C : L — ANNO 1740.

Márnice, 3-65 x 3-85 m veliká, 2-10 m vysoká, nachází se pod sakristií a přístupna jest ze hřbitova vchodem na východní straně; rozdělena jest ve dvě části zdí, v jejímž středu jest 1-16 m široký půlkruhový výklenek a po obou stranách otvory o -68 m široké, vedoucí do zadní části valené sklenuté. Přední část jest zaklenuta ve třech polích českými klenbami, štukovými barokními rámečky zdobenými. (Viz obr. 274.)

Křtitelnice z hrubého pískovce, osmiboká, uprostřed vydutá, 0-98 m vysoká, 0-52 m široká a 0-25 m hluboká, stojí v márnici. Jest ze XVI. stol. (Viz obr. 275.)

Náhrobník z červeného mramoru, 0-65 x roo« veliký, zazděn jest v ohradní zdi hřbitova; druhdy kryl hrobku v kostele. Ve vrchní polovici jest allianční znak Hrobčických (čtvrcený se dvěma skříženými hady) a Komárovských (noha s ostruhou). Pod znaky nápis: JDeífja 1606 10 sfqobo po £>. fran j fiasko fo gejí 5. Bcfob. Bmrpel HDoI | bqptl) Brpsfojf \ Iftobcpcp orosíte | ])o a ^fafeqneljo Bpfiqe J^ana l^atta | ^fatsstíjo Jfrobqiqkeljo \ Xfrobqtqe na JMrototqtri) a J^qiqhm stjrt jphpčra; ob Bnpemj $am Jtafeqmp ? Jiomarmoa efc. gemu? J$an Bol) taq líklo lího bortit. amen.

Slovice.

G. S o m m e r XIII., 13; Památky archaeol. II., 311; A. Sedláček, Hrady a zámky VIII., 97; F. Levý 392; J. Renner 176.

Obec uvádí se v roce 1239 mezi statky kláštera Kladrub

ského.

Tvrz zde stávala za statkem č. 3, kde jsou dosud zachovány sporé stopy zdivá a sklepy. Manský statek zdejší zavazoval majitele od-chovávati ohaře pro hrad Křivoklát, kamž man byl povinnen v brnění se dostaviti k službám krále. R. 1486 prodal Otík z Šlovic statek s tvrzí Jankovi ze Strojetic. Pak rychle střídaly majetníky, až r. 1609 prodány Jiříkovi Děpoltu Černínovi z Chudenic, majiteli blízkých Hřebečník, při kterých zůstaly, sdílejíce s nimi další osudy.

ř ;. A ]

?< z

SsSj

V'3

iš:

;íf

S&

Iv

/Jř

Obr. 276. Týřov. Hrad. Dle kresby J. K. Wolfa z r. 1787.

Týřov.

J. S ch a 11 e r I., 131; F. A. H e b e r, Bohmens Burgen I., 71 (s vyobr.); A. S e d 1 á-č e k, Hrady a z. VIII., 60; J. Renner 339.

HRAD v rozvalinách stojí na výběžku skály nad vtokem Oupoř-ského potoka do Mže.⁷)

Postaven byl na počátku XIII. století jako hrad královský. V dějinných zápisech XIII. a XIV. věku se uvádí někdy pod jménem ,,Anger-bach“, jak bylo obvyklé v těch dobách stará česká jména hradů německy přezývati, ač někteří (J. Schaller) rozumí pod tím jménem jiný lovčí hrádek, u Kozlan (v okr. Kralovickém) ležící.

Bezpečně týká se Týřova až zpráva o zástavě hradu toho Joštovi z Enzidlu r. 1460, který psal se od toho času Tejřovský z Enzidlu. Zastavován byl hrad od té doby stále, až r. 1685 prodán s Křivoklátem Arnoštovi Jos. hrab. z Valdštýna. Od polovice XVI. věku přestal býti již sídlem panstva a v 3oleté válce byl rozmetán.

Jak ze zbytků zdí lze zjistiti, bylo hradiště odděleno hlubokým příkopem od hřbetu hory, souběžné s tokem Oupořského potoka a záleželo z dolního a horního hradu; tento ležel na západní straně a byl značně výše položen než onen. (Viz obr. 276.) '

Dolní hrad v podobě táhlého obdélníka od východu k západu, obklopen byl silnou zdí, prostoupenou pěti kulatými věžemi, z nichž tři jsou na rozích. Východní úzká strana jest uprostřed pravoúhelným výstupkem zalomena. Nad tím vedl přes zvoditý most vchod do hradu.

V    prostoře dolního hradu nachází se v severovýchodním cípu oddělený menší dvorek, z něhož vedl výstup

(Viz

§m§

do horního hradu, hájený hrubou okrouhlou baštou, obr. 277.) Výstup ten patrně děl se schodištěm v síle zdi provedeným. Ve výši II. patra jest zachována v mohutné té věži branka.

V    spodních Částech věže nebylo otvoru. Kobky vnitřní sloužívaly za hradní vězení.

Obr. 277. Týřov. Hrad. Bašta.

Horní hrad byl rovněž na půdorysu obdélném zbudován, ale značně užším než dolní hrad. Zachovány jsou z něho kromě velké věže a dvou zbytků podélných zdí jen skrovné součástky věžovité stavby na nej západnějším cípu ostrohu, která přes roh byla do horního dvora postavena. Zdivo jest lomové, jen na spodku velké věže řádkově vrstvené. (Viz obr. 278.)

j.

h.

,!í

.I"* 4

mm

ÉLj

•A

Obr. 279. Tytry. Dřevěná zvonička.

Tytry.

B.

A. Sedláček, Hrady a zámky, VIII., 69; J. Renaer 304. Sidlištězdoby knížecí. Střepy v museu rakovnickém.

ZVONIČKA dřevěná, šindelem krytá, s čtyřhrannou lucernou, stojí na návsi. (Viz *obr. 279.) Visí v ní zvonek bez nápisu.

Újezd Velký (Panoší Újezd).

Pamětnice farní zr. 1836; Matriky z r. 1651; J. Schallerl., 138; Rukopis topogr. z 1. 1826—1829 v archivu musea král. Čes. Heslo: Panošův Újezd; A. Sedláček, Hrady a zámky VIII., 47; J. R e n n e r 304; F r. Levý

70, 262, 390.

OSADA, původně slula Újezd panoší a skládala se z manských statků, jichž majitelé byli panoši, zprvu hradu Krakovci, pak Křivoklátu příslušní. Teprvé od XVI. stol. objevuje se jméno „Hrubý Újezd", na rozdíl od nedalekého Malého Újezda. Tento hrubý, či jak v nové době se píše Velký Újezd, jest však původní Panoší Újezd. Bylo zde několik manských dvorců, jež v XVII. stol. sceleny, jich majitelé se často střídali, až r. 1834 prodal Jos. Rickard Velký Újezd knížeti Karlu Egonu z Fúrstenberka za 18000 zl.

Tvrz postavili zde v XVI. stol. Kfelířové ze Zakšova, nedrželi ji však dlouho a tvrz — asi malá — brzo zašla; není po ní stopy, stála na místě nynějšího obydlí knížecího správce.

KOSTEL „NANEBEVZETÍ P. MARIE", farní, (byl jím již r. 1384).

Až do r. 1426, kdy ustanoven farářem Václav z Ro-

kycan, byla fara katolickou, pak byla opuštěna až do r. 1651.

R. 1678 odbourána stará zvonice. R. 1718 přistavěna k presbytáři sta- f rého kostela nynější lod \ s věží. Orientovaná, omí- i taná stavba stojí uprostřed \ hřbitova na vrchu nad obcí {

a záleží ž lodi o 4 osách a půlkruhového kněžiště.

100

Obr. 280. Újezd Velký. Půdorys far. kostela Nanebevzetí P. Marie.

Zed dělící lod od presbytáře, podepřena jest na obou stranách opěrným pilířem o 1 ústupku a se-šikmeném ukončení. Ze západního průčelí vystupuje nízká věž, k níž se po obou stranách připojují proláklé polovice západního štítu lodi, zdobené na obou koncích kamenným jehlancem. K severnímu boku lodi přistavěna malá předsíňka a k východnímu průčelí presbytáře čtyrstěnná sakristie. (Viz obr. 280.) Kryt

taškami na lodi, kněžišti a sakristii, plechem na osmiboké lucerně i cibulové báni věže a na šestibokém sanktusníku, rovněž lucernou a cibulovitou baňkou ukončeném.

C3

Obr. 281. Újezd Velký. Far. kostel Nanebevzetí P. Marie. Otisk nápisu na zvonu č. 1.

es

ej

es

is>

es

se

C5

se

!«•€

es

*j

r=»

♦-o

se

<s>

rjy

<=?

se

es

<-r>

€5

C3

es

O 'O

se es

se

€X

X §*§

ce

se

se es o- e?

es

•i

es

se

es

Vchody jsou 3. Do lodi vede vchod 1. v západním průčelí, nad n'mž je zalomená římsa a rovné nadpraží. Vedle vchodu zdobí průčelí dva výklenky.

2. Vchod do lodi vede předsíňkou severní a je rovněž jako vchod do sakristie obdélný.

Okna, 4 páry do lodi, jedno v západním průčelí a v kněžišti, jsou vesměs svrchem segmentová.

Uvnitř měří lod 7-80 m šířky, 16-8o m délky a 8-oo m výšky, jest kryta rovným stropem rákosovaným, stěn prostých, bez ozdob. Kruchta při západním průčelí spočívá na 2 čtyr-bokých pilířích, přepásaných 3 oblouky, za nimiž jest podkruchtí sklenuto křížem ve 3 polích. Podlaha kruchty jest do lodi polo-ellipsovitě vypjatá.

Presbytář oddělena jest od lodi vítězným obloukem, 5-50 m širokým, ve zdi 0-63 m silné o skosených hranách, půlkruhem přepásaným, měří 6-oo m šířky, 3-80 m délky a 5-20 m výšky, jest paprskovitě sklenutá do kamenných žeber pozdně gotického profilu klínového, s obou stran vyžlábkovaného, sbíhajících se v terčovém svorníku. Žebra opatřena jsou patkami a opírají se v obou koutech o konsolky polygonální, jichž profil záleží z destičky, válečku ve výžlabku a končí jehlancem.

Sanktuář ve zdi presbytáře 0-35 m široká, o-6o m vysoká, ve tvaru výklenku, střechovitě ukončeném, opatřena jest kovanými dvířkami.

Sakristie 5-iow dlouhá a 3-85 m široká, zaklenuta jest valené s dvěma výsečemi. Zdi sakristie zdobeny jsou 6 výklenky půlkruhovými a dvěma obdélnými.

Výprava jest nová v renaissančním slohu. Na hlavním oltáři visí slabý obraz „Nanebevzetí P. Marie" od /. Heřmana z Prahy z r. 1892. Na bokových oltářích obrazy sv. Anny a sv. Jana Nep. od J. Kroupy z r. 1850.

Kazatelna železná, litá v Tachymově z let 60tých XIX. věku.

Křtitelnice 0-93 m vys., 0-45 m šir. renaissanční, stojí na 3 nožičkách 0-26 m vysokých, končících hlavičkami andílka. Kotlík hladký; na' víku nápis: Gest zlita za sprawi heytmanske na Krziwoklatie urozeného a stateczneho rytierze Pana ONDRZEGE Z OSTESSOWA 1614. Na druhé straně: GIRZIK WIBVLKA rychtarz Fritrich WIRLISIL starssi Konssel, PETER BROSS kostelník TOMASS IAROZOWICZ.

Monstrance, 0-53 m vys., 0-28 m šir., pozlacená, paprsková, stojí na elliptické noze, 0-14x0-27 m vel., tlačeným, pozdně barokním ornamentem pokryté; na trojdílném ořechu a stonku, rovněž tak zdobeném ; melchisedek jest vrouben 2 věnečky z palmenů a palmetek. Z konce XVIII. stol.

Kalich 0-24 w vys., 9-5 m v průměru číšky, stojí na zlacené nožce, 14-5 m v průměru; tato, ořech i spodek číše pokryty jsou ornamentem z plamenů. Na číšce značka: J. H. Pěkná práce z konce XVIII. století.

P a c i f i k á 1, 0-24 m vys., 0-14 m šir., stříbrný, částečně zlacený, pozdně barokní, z konce XVIII. stol.

Věčná lampa 0-30 m vys., 0-24 m šir. cínová, zdobena festony; empirová, z počátku XIX. stol.

Svícny čtyři, 0-52 m vys., cínové, zdobené na kulaté nožce a stonku akantovými listy, empirové z poč. XIX. stol.

aapPomvg^g>í<a(jogM£rim>í<QPŘpgtm?om»upaM>í<aumi

Obr. 282. Újezd Velký. Far. kostel Nanebevzetí P. Marie. Otisk nápisu na zvonu č. 2.

Zvony visí ve věži 2. Č. 1. Měří o-88 m v průměru a 0-70 m výšky, ucha zdobená provazci. Pod korunou nápis ve 2 řádkách: amto bommt ntcttcrx en ego ramparta rtunguarit proramcrto nárt a tgrtem mí fejftmt ani | fnnns íjonejhmu iBut rite fecif magtjíee Barffjoíomerm rrnmett í;abeí irt nnna (Htmfafe pragenjt. (Viz otisk na obi. č. 281.). Na plášti otisk nějakého světce s mečem.

Č. 2. Měří 0-42 m v průměru a 0-32 m výšky. Pod korunou má záhadný nápis. (Viz otisk na obr. č. 282.)

¹

Viz vyobrazení kostela z r. 1797 °d F. K. Wolfa.

²

Vyobrazení jich viz v Soupisu Rakovnicka v I. díle: Hrad Křivoklát. Str. 138 a 139.

³

Vyobrazení a popis viz tamtéž str. 100.

⁴

Vyobrazení a popis viz v Soupisu hradu Křivoklátu. Str. 143.

⁵

* ⁴) Vyobrazení a popis viz v Soupisu hradu Křivoklátu. Str. 144.

⁶

V rukopisném soupisu z r. 1826 v archivu musea kr. Čes. popsán jest také náhrobník s vavřínovým věncem, na němž nápis: £etfya Panie ^582 po naro3~j Parttj marye umlela Porota, na 3eytr3ij vo Pate! teí?03 Ietíja 82 ÍHarta bcery r>ro3enYf?o pana Kaffpara Ctjotfa 3 Cfyotforoa. Dole štít, v němž kolo.

⁷

Vyobrazení půdorysu viz v Sedláčkových Hradech VIII., str. 61.

Veclov (Wetzlau).

J. Schaller I., 166; G. Sommer XIII., 293; J. Renner 316.

KOSTEL VŠECH SVATÝCH, filiální (býval již r. 1355 farním). V husitských bouřích stal se pod obojí, jímž byl ještě r. 1630. Nynější katolický kostel byl postaven v r. 1754.

Kamenná a omítaná stavba stojí na návsi, obrácena k severovýchodu a záleží z lodi o 3 polích, k níž přiléhá na jihozápadní straně jednopatrová, čtyrboká věž, na sev. východ presbytář o 1 poli s otupenými rohy a za ní malá sakristie. Střecha tašková, až na věž, jejíž proláklá, osmistěnná střecha, ukončená bání jest kryta plechem, jímž pobit též 8boký sanktusník.

Vchody jsou 2, pod věží a do sakristie od sev. východu; oba o rovném nadpraží.

Okna, vesměs svrchem segmentová, jsou v lodi 3 páry a v presbytáři 1 pár; krom těch je v sakristii 1 obdélné okénko.

Uvnitř měří 1 o d 15-30 m délký, 7-30 m šířky a 6-90 m výšky a kryta rovným stropem nad zdmi ozdob prostými.

Vítězný oblouk půlkruhový, 1-12 m silný.

Presbytář 6-70 m dlouhá, 6-20 m široká a 6-oo m vysoká sklenuta klášterní klenbou s výsečemi. Klenba ta opírá se v otupených rozích o pilastry s toskánskými hlavicemi.

Výprava chudá, v ranném baroku.

Na hlavním oltáři visí slabý obraz Všech Svatých v architektuře z 2 vroubkovitě kanelovaných jónských sloupků, nesoucích kládí s kusými nástavky štítu. Na boltcovitých postranicích z akantových listů, sedí po každé straně andílek. Vzadu nápis: A. D. 1678.

IHWS

Obr. 283. Veclov. Fil. kostel Všech Svatých. Relief mistra J. Husa na zvonu č. x.

Boční oltáře v stejné architektuře s vroubkovanými bílými sloupky, nad nimiž kládí s kusými štíty; uprostřed visí bezcenné obrazy P. Marie a sv. Jana Nep.

Kazatelna, barokně prohýbaná a řezbami zdobená, má na poklopu sochu Kristovu, rázovitě řezanou, v poloviční životní velikosti.

Socha s v. Jana Nep. (?) 1-75 m vysoká, stojí v lodi kostelní, dřevěná, v rukou drží kříž. Dle postoje a způsobu řezby lze souditi na konec XVI. neb počátek XVII. století jako dobu vzniku této sochy, jež nyní připisuje se sv. Janu Nep., ač nemá traditionelního kanovnického roucha a jsouc nápadně podobna Husovi dle vyobrazení ze XVI. věku, nejspíše představovala tohoto původně.

Zvony visí ve věži 2. Č. 1. Má o-68 m v průměru, 0-55 m výšky. Ucha hladká, pod korunou figurální pás, velmi jemně modelovaný, o-6 m vys., pod ním pás z akantových listů, dolů obrácených. Na plášti v reliéfu krucifix, pod ním P. Maria a sv. Jan. Nad reliefem nápis:

TENTO ZWON SLIL MATAVSS FLEMMIK KONWARZ A SWOBOTNEHO VMIENI ZWONARZ W MIESTIE RAKOWNICE.

Vedle krucifixu jsou 2 medaillony, na jednom, zobrazena hlava Rudolfa II., na druhém Mistr Jan Hus, vedle kteréhož je nápis: IOA—HVS. (Viz obr. 283.)

Pod krucifixem na obrubě relief: křest P. Ježíše sv. Janem Křtitelem, vedle medaillonu, v němž hlava muže v baretu a vousáče.

Na druhé straně pláště jest nápis:

LETHA PANIE 1609 W AVTEREY PO SWATEM DVSSE VROZENY A STATECZNY RYTYRZ PAN ADAM SSLOWSKY Z SSLOWICZ A NA WOLESSNE SPOLV S VROZE-NAV PANI ROZINAV SSLOWSKAV Z RENSPERGV A Z DRSSKOWICZ MANZELKAV SWAV TENTO ZWON GEST RACZIL DATI SLYTI KE CZTI A K CHWALE PANA BOHA WSSEMOHAVCYHO.

Pod nápisem jsou dva znaky: Šlovských, (tři šípy) a Renšperků (uprostřed šikmý pruh se šesti čtverečky). Mezi znaky relief nějakého světce v brnění. Pod znaky na obrubě pás z hlaviček v kroužcích, mezi nimi ptáci.

Č. 2. Má 0-56 m v průměru, 0-45 ni výšky. Na uchách vousaté masky, pod korunou renaissanční pletenec ornamentální. Na plášti na jedné straně medaillon s dvojhlavým orlem, jenž má na prsou štít s příčným pruhem; na druhé straně v kartuši nápis:

THOMAS • IARVSCH • GOS • MÍCH • M • D • L • X .

Velíz (Velis, Velíš).

Prameny: Letopisy H r a d i š t s k o-O p a t o v i c k é ve F. rer. Boh. II., 388; K. Erben, Regesta č. 119 p. 50.

Literatura: A. Heber, B. Burgen I., 54; Památky archaeologické, II., 306, 311, IV., 109; A. Sedláček, Hrady a z., VIII., 62; F. Lehner, Děj. um. I., 53, III., 517; T ý ž v Ost. Monarchie i. Wort u. Bild I., 199; Method XXI., 73; J. Neuwirth, Geschichte d. christl. Kunst in Bóhmen 138; J. Renner

138; Alois Dostál, Velíz.j

KOSTEL SV. JANA KRT. (farní). První zmínka o Velízi činí se v dějinách r. 1005, kdy kníže české Jaromír byl tam na honu přepaden a týrán členy nepřátelského jemu rodu Vršovců, z jichž rukou byl vysvobozen svým sluhou, zv. Hovorou. Z vděčnosti postavil Jaromír na Velízi kostel sv. Jana Křtitele, jejž kníže Břetislav I. daroval r. 1037 klášteru Ostrovskému. Ten zřídil zde klášter Benediktinů a proboštství se 6 kanovníky a 8 kaplany. První kostel i klášter byly dřevěné. Za krále Václava I. po-

20

Soupis pam. hist. a uměl Pol. okres Rakovnický. Díl II.

3°6

staven teprve kamenný kostel i k němu patřící klášter. Obě stavby byly ale vypáleny v husitských bouřích r. 1421 a dlouho byly pusté. Zboží kláštera připojeno k statkům komory královské. V XVII. století obsluhován byl z nouze obnovený kostelík duchovními ze Žebráka, jako poutní kostel. Od r. 1787 zřízena zde lokalie a od r. 1854 fara.

Orientovaná, omítaná stavba stojí na vrcholu olesněného kopce a záleží ze čtvercové presbytáře, krátké lodi, o 2 polích, k níž na západní straně přilehá příčná stavba, která jest zbytkem bývalých dvou věží. Nyní jest uprostřed oné stavby, mezi oběma věžemi, vyvedena osmiboká lucerna s cibulovitou bání. Na severní bok presbytáře přistavena nízká, čtvercová předsíňka, bývalá stará sakristie a vedle ní roku 1857 nový přístavek, sloužící nyní za sakristii. K severní věži přistavena kaple, krytá cibulovitou bání. Sedlová střecha lodi, valba nad bývalými věžemi, jakož i báně věže a kaple jsou pobity šindelem. (Viz obr. 284.)

Zevnějšek jest zcela prostý a ne-prozrazuje nijak původ budovy z prvé pol. XIII. stol. Úprava nynější pochází z konce XVIII. věku. (Viz obr. 285.)

Vchody jsou dva. Hlavní jest uprostřed západního průčelí; zevní vchod jest prostý, půlkruhem přepásaný a ústí do 2-20 m široké předsíňky, sklenuté valené s výsečemi.

V té nachází se vnitřní vchod, 1-50 x 2-10 m ve světlosti, jenž jest vrouben kamenným, sličně profilovaným ostěním, jehož hlavním článkem jest ³/₄ sloupek 14 cm široký, opatřený talířovitou patkou na mnohoúhelníkové destičce (ze 4 stran osmiúhelníka), a prstencovým obroučkem u počátku hrotitého oblouku. Sloupek ten jest v ústupku ostění, kteréhož hrany jsou otupeny válečky, vroubenými výžlabky. (Viz obr. 286.)

Druhý vchod v jednoduchém kamenném ostění vede do staré sakristie, nyní předsíňky presbytáře.

Oken barokního tvaru jsou 2 páry v lodi a jedno v presbytáři; původní okénko v presbytáři jest za hlavním oltářem ve východní zdi jest úzké a hrotité, skoro půlobloučkem přepásané.

'Mmzi

mmm,

CM 400

ji

40 m

Obr. 284. Velíz. Půdorys far. kostela sv. Jana Křt.

Vnitřek jeví původní ráz pouze v presbytáři 5-20 m šir., 570 m dl. a 6-55 m vysoké, zaklenuté do kamenných žeber hranolových, s okosenými hranami, při výbězích jehlancovitě sříznutých, protínajících se ve vrcholu klenby bez svorníku. (Viz obr. 287.)

V v:, v/..

fV-i

I V/

g6:,%

Obr. 285. Velíz. Pohled na far. kostel sv, Jana Křt.

Vítězný oblouk rovněž původní, ve zdi 1-90 m silné; půlkruhový. Průsek jeho jeví jednoduchý ústupek, v němž ve výši 1-93 m nad dlažbou obíhá římsa pateční o vysazené desce, podbrádkou v líc zdi převedené. (Viz obr. 288.)

Lod kostelní jest 8-oo m široká, 13-30 m dlouhá a 6-53 m vysoká, zcela prostá, kryta rákosovaným, rovným stropem.

Km

Kruchta 2-60 m šiř., stojí na dvou pilířích a 2 polopilířích u zdí, za kterými zaklenuto pod-kruchtí ve 3 polích křížovými klenbami mezi pasy, od pilířů k pi-lastrům západní hlavní zdi v polokruhu sklenutým.

40O C

7/

w.

7////7W

50

v-

'rnu;

Ostění dveří z kruchty do bývalé severní věže, 0-90 m šir. a 1-83 m vysoké, ve zdi 1 -6o m silné, hrotitým obloukem přepásané. Přední hrana ostění jest okosena a uprostřed šikmé plochy skosení táhne se váleček o-io m široký. Vchod tento jest také zbytkem původní stavby. (Viz obr. 289.)

Obr. 286. Veliz. Far. kostel sv. Jana Křt. Portál v západní zdi.

Výprava jest chudá, nová, z části v barokním slohu.

Obr. 288. Velíz. Far. kostel sv. Jana Křt. Vítězný oblouk.

3°8

Na hlavním oltáři v řezaném rámci černě a bíle natřeném

visí obstojný obraz sv. Jana Křtitele od Ad. Pergla z r. 1890. Na rámci vedle obrazu klečí sošky 2 andělů a nad dveřmi podél oltáře vztyčeny jsou malované na vyříznutých prknech postavy sv. Petra a sv. Pavla z téže ruky.

Bokové dva oltáře v stejných rámcích zdobí obrazy sv. Josefa a P. Marie malované r. 1857 Jos. Hellichem. (Viz obr. 290.)

Monstrance postříbřená 0-55 m vys., 0-28 m šir., barokní, paprsková, stojí na empirové nožce elliptické. Běžná práce.

Kalich, 0-23 m vys., o-io m v prům. číšky. Barokní číška vězí v stříbrném, pro-sekávaném košíčku z květů, v nichž 3 kartuše s P. Ježíšem, sv. Václavem a sv. Vojtěchem.

í\

EM

\lnCS?

i/

//.

'A

//,

7í

AO

100 cm

so

Obr. 287. Velíz. Far. kostel sv. Jana Křt. Průsek žebra a konsola pod klenbou presbytáře.

Krucifix se sochou Krista P. v životní velikosti visí v lodi na severní zdi. Dobrá řezba z r. 1787.

Zvony visí ve věži 3. č. 1. Měří 0-65 m v průměru a 0-50 m výšky. Na uchu značka: Postava drží kalich a m7eč, nad ní znak Rakovníka. Pod korunou pás z figurek: lva, opice, psa, zajíce, houslisty, krále atd. Na plášti nápis: TENTO ZWON SLYL MATEVS FLEMICK KONWARZ W MIESTIE RAKOWNICZE 1605.

Na druhé straně: KOSTELNICZY NAD SWATYM IANEM Z KVB-LOWA : | BERNHART HORZI : MATES PELCL : IAROSSIN. ANNO 1605.

!i

1¹

v/i

//

Ut,

ít

i!

4M

WSÍÍÍÍÍÍÍS»M»'

cn -io

3io

Mezi nápisy krucifix se^sv. Janem a P. Marií, pod nimi pás z hu-doucích postav. Při obrubě v reliefu dva raci a z části čitelný nápis: ANNO MDXVII . . . IN POTENTATIBVS S . . . DEI . . TRADO.

Č. 2. Pocházel z r. 1774 a ježto praskl, byl roku 1873 přelit.

Č. 3. Byl přelit r. 1893.

"i?

\\

ggggH

Obr. 290. Velíz. Vnitřek far. kostela sv. Jana Křt.

ZBYTKY KLÁŠTERNÍ BUDOVY jsou zachovány na jih 6wana západ 10 m od kostela zdi hrubé, ale jen 2 m vysoké. Pod zemí jsou dosud zachovány rozsáhlé sklepy klenuté, sahající i pod kostel.

Vlčí hora.

A. Sedláček, Hrady a z. VIII., 93; J. Renner 340.

TVRZ stávala na kopci severozápadně od Panošího Újezda. Ze-manští majetníci její byli many Křivoklátskými, z nichž poprvé uvádí se r. 1382 Oldřich z Vlčí hory. V XVI. věku tvrz zpustla a není dnes po ní stop.

Všetaty.

J. S c li a 11 e r I., 130; A. Sedláček, Hrady a z. VIII., 92; F r. Levý 260;

J. Renner 324.

B.

Žárový pohřeb z mladší doby bronzové (k n o v í z s k é). Střepy, 2 bronzové kroužky a 3 kousky z jehlice v museu rakovnickém.

TVRZ stávala zde v místech, kde stojí nyní zámek; r. 1450 prodali synové Vrše z Modřejovic tvrz, dvůr i ves Janovi Doupovci z Doupova.

Pak střídali se často majitelé, až r. 1755 koupila zboží Všetatské od Vojtěcha hraběte z Paaru Marie Anna kněžna z Fiirstenberka a připojila je ke Křivoklátu.

ZÁMEK, prostá stavba na mírném návrší na východním konci vesnice, stojící na obdélném půdorysu o 7x2 osách, jednopatrová pod mansardovou střechou taškovou. (Viz obr. 291.) Kaple bývalá, slouží nyní za špižírnu; na klenbě byla malba, nyní zašlá.

MM

Eg r IV

ÉiSlli

3|Í1

jffejplk

||ÍL 1    ' i&x.

ÉtJi

íj

1|

-TT

....i,-,',

yiSsgyst

Obr. 291. Všetaty. Zámek dle kresby J. K. Wolfa z r. 1803.

Kaple sv. Václava a Jana Nep. stávala ve Všetatech do r. 1864, kdy byla pro chatrnost zbořena. Dnes na místě onom stojí prostá kaplička.

SOCHA P. MARIE držící Ježíška, z pískovce, v životní velikosti, stojí u silnice ve vsi na trojbokém, 3 m vysokém podstavci, jehož otupené rohy zdobí táhlé konsoly, dole se závity. Ve třech proláklých polích dříku podstavce vytesány jsou v reliefu postavy sv. Jana Křtitele, sv. Antonína a sv. Josefa (s palmou v ruce). Nad každou z postav ukončena výplň mušlí, nad nimiž vystupuje silně vyložená římsa; na předním otupeném rohu této vytesána kartuš se znakem, jehož štít je čtvercový, v 1. poli trojúhelník, v 2. ruka s mečem, v 3. trubka a v 4. jelen, psem honěný. Nad štítem opis: ILUST .D.P.LIB.B.DEL... (Lovenehr z Grúnwallu).

Socha stojí na podstavečku nad římsou se znakem o 3 konsolkách a 3 polích, v nichž kartuše s nápisy: 1. AC DeI MATRlS v 2. ILLlBAT/E VlRGlNlS na 3. VENERATlONl ... Dobrá práce z let 1730—1740.

(Viz obr. 292.)

STARÉ DUBY v jednostranné aleji na hrázi u rybníka jsou nejméně 40oleté a pro krajinu tuto příznačné. Hřtífc    (Viz obr. 293.)

Zbečno.

Pamětnice farní z r. 1669; J. Scha 1-g ler I., 128; A. Sedláček, Hist. slovník ň 1009; Týž: Hrady a z. VIII., 23; P a-1 mátky archaeologické II., g    J. Renner 179.

3n;

SH

:%>

Mohylové pohřebiště bylo tu nalezeno u samoty „Podřeže". Odtud jsou v zemském museu některé bronzové náramky, puklice, trubice a jehličky. P í č, Starožitnosti, díl I., svazek 2., str. 162, tab. VIII.

B.

OBEC jest z nej starších v Čechách; své založení vděčí dvorci knížecímu, jenž v odměnu dán roku 1005 Hovoroví. V XVI. věku za císaře Maxmiliána byla dle zápisů sněmovních městem, které později kleslo opět na vesnici, jež rozložena jest při vtoku potoka Klíčavy do Mže kolem pravidelné návsi ve tvaru obdélníka. Několik statků zde jest ještě roubeno z klad a kryto došky. Ves patřila vždy ke Křivoklátu, s nímž byla v r. 1685 prodána hraběti Arnoštu Jos. z Valdštýna.

DVOREC knížat Přemyslovců zde stával u hlubokých lesů, dle všeho na místě nynějšího farního dvora u kostela. V tomto loveckém sídle zemřel 22. prosince 1100 kníže Břetislav II., byv při návratu z lovu proboden najatým vrahem Lorkem. R. 1124 dlel o vánocích zde Vladislav I. Od vybudování blízkého hradu Křivoklátu klesal však význam dřevěného dvorce, jehož držitelé stali se many křivoklátskými.

r.-

El

r*.'

IV* Ač

i«ij

iij

ij

Obr. 292. Všetaty. Socha P. Marie.

'v

W-

i.j

<r

•j

as*

:r

■^rSaiAža

Obr. 293. Všetaty. Staré duby na hrázi rybníka.

KOSTEL SV. MARTINA farní; v XIV. století bylo zde pro-boštství se 6 kanovníky a 8 kaplany. V husitských válkách byl zpustošen a opuštěn, ale ještě v XV. věku byl opět farním nad dalekým okolím, od něhož odtrhlo se r. 1503 Nové Strašecí. V r. 1661 mu příslušely filiální kostely v Mutějovicích, V. Újezdě, Stradonicích, Bělči a v Novém Domě. Nynější stavba pochází z r. 1715 a bylo k ní použito nejspíše zdí

3i4 lodi, která byla prodloužena.*) Do r. 1831 stála zvonice vedle kostela, r. 1831 přistavena nynější věž.

Kamenná, omítaná stavba, skoro k jihu obrácená, v jednoduchém baroku, stojí na severozápadním konci návsi, záleží z lodi o 3 osách, v jejímž prodloužení nachází se čtyrboká presbytář o 1 ose, za kterou jest nízká sakristie z 5 stran osmistěnu. Nad jižním průčelím presbytáře vyveden štít o proláklých křídlech a nízkém timpanonu, římsou vroubeném. Na štítě tom byl (nyní zabílený) nápis:

J§

I I.

PiSRSf . ■ >'53

sěěběě

.Cl j

*SS5Í

s:

s^r

sé|

Bito

JI 1

S''"-C“’ „;-*.f;v., .,-■ .-■ ,w .'v v."

cc

i '*CÍ    *

:}■ r**st i.O ^V-šžtJÉíIu'

Obr. 294. Zbečno. Far. kostel sv. Martina.

Operante InCLyto Dynasta RegnI Ioanne Iosepho De WaLDsteln (= 173:5)

a nad ním:

Divo Martino restaVrat Christiana pIetas zbeCzna (= 1715)

sakristii i předsíňce na východní

Ze severního průčelí lodi vystupuje silná hranolová věž jednopatrová, jejíž oba severní rohy sesíleny jsou hmotnými opěráky. Kryt sedlové střechy na lodi, kněžišti a na

*) Viz vyobrazení starého kostela zbečenského z r. 1678, nalezené v archivu Třeboňském, v Sedláčkových Hradech VIII., str. 23.

straně taškový, na osmibokém sanktusníku nad kněžištěm, ukončeném cibulovitou báňkou, plechový; týž kryt má i střecha věže ve tvaru polo-báně nad vysokými náběhy. (Viz obr. 294.)

Vchody jsou 3. Hlavní vede do lodi od východní strany malou předsíňkou, poboční je pod věží; do sakristie jest vchod od západní strany.

Okna jsou v lodi 3 páry, v kněžišti pár, svrchem segmentová; ve zvonici věže jsou 3 velká okna, svrchem půlkruhová.

?*ťs

M "&Ř

Wm

iéi

feK

§M-i

r’

*

■

fe : ■ ' ■

■Mc

■1

V;

„ r~i

ffi

ilg

v.

:'jj

jT- -

jg

srali

,1

LJ

pi

'■

fllipl

•< i*- ^

£-Y' r

Hl.!

Wmw*

fi£

«„\ř-

j£e£4V

.. rVf

Iři r

íP

Igíff-

^3P

ss

•• ví

fe

:4%y I

SS>'I

- :hy

teda

by

. S

’ -% ■V -í ■'

'UxS

iřj;

r?j

fjyUýů

gU?

%.

ta’;-

»v ■ ‘ ^isSaiHlllPía

láí-fŤP

Jj p#

w-** ' ' l' '\

rI

SK!

I

Obr. 295. Zbečno. Vnitřek far. kostela sv. Martina.

Uvnitř měří lod 10-45 m délky, 7-80 m šířky a 8-35 m výšky, zdobena jest v štuku taženými římsami a kryta rovným rákosovaným stropem.

Vítězný oblouk ve zdi 1-08 m silné odděluje lod od obdélné presbytáře 5-10 m dlouhé, 3-70 m široké a 4-15 m vysoké, jejíž kouty jsou otupeny a uprostřed otupení zdobené výklenky se sochami. Sklenuta jest presbytář českou klenbou.

Kruchta v severní části lodi stojí na 2 zděných pilířích a zaklenuta jest ve třech polích křížovou klenbou. Přístupna jest dřevěným schodištěm ve věži.

s výsečemi.

Sakristie za hlavním oltářem sklenuta jest klášterní klenbou

Výprava jest v slušném baroku. Hlavní oltář pochází z r. 1717. V dřevěné, hnědé (druhdy černé) a zlacené architektuře o dvou

m*

----

lli

f!

íšŠ?-

Wmm WĚ m

Obr. 296. Zbečno. Far. kostel sv. Martina. Křtitelnice.

párech sloupů s korintskými hlavicemi, z nichž zevní pár má vřetenové dříky, visí uprostřed obraz s v. Martina na koni, podělujícího žebráka pláštěm. Nad sloupy jest kládí, několikrát zalamované, vyvedeno v segmentový štít, v němž kartuš. Nad štítem visí v architektuře o 2 sloupcích vřetenových obraz Korunování P. Marie. Vedle tohoto vznášejí se sochy dvou andělů, dobře řezané, a nad obrazem stojí na kládí

nástavce archanděl Michael mezi dvěma andílky. Kolem spodních i vrchních sloupů jsou pěkně prořezávané boltcové ornamentální postranice.

Bokové oltáře 2, dřevěné v podobných sobě rámech boltcových; ve východním oltáři visí obraz s v. Anny, nad ním v kruhovém medaillonu obraz s v. Josefa, oba s podpisem Jan Kroupa z Prahy r. 1853. Na severním bočním oltáři uprostřed obraz sv. Václava, nad ním Madonna, rovněž od J. Kroupy. (Viz obr. 295.)

Obraz Nanebevzetí P. Marie v lodi, velmi vlhkem po

škozen.

Kazatelna, osmiboká se zlacenými ornamenty na podprsníku a korunovitým poklopem, je z téže doby, jako hlavní oltář.

Křtitelnice, o-6o m vys., 0-30 m v průměru kotlíku, cínová, stojí na 3 nohách ve tvaru herem bezrukých, končících hlavami vousáčů, ovinutými turbanovitými čepicemi; přední plochy nožek jsou zdobeny růžicemi a přechod mezi nožkami a těly kryt vavřínovými festony s cípy z látky po stranách noh. Kotlík vrouben 3 otlouny s list ovci a 4 vroubkovanými pásky; při vrchním kraji je uražená hlavička a 3 spony na víko, jež chybí. Krásná pražská práce z počátku XVII. století. (Viz obr. 296.)

Sochy P. Marie a P. Ježíše ve výklencích presbytáře jsou nové.

Náhrobníky: Č. 1. Pod oltářem sv. Anny zapuštěna (z části) v dlažbě deska 100 X 200 m vel., z mramoru červeného, se znakem Šternberků a nápisem: %tí\ja 1563 ítn pmrbtrltj pr^tb Bopm rasfauptnim podrmnano biríaíko gmeuem Mlh míjí    ^^ftrrtberha aropentřjo j^ana

ÍCabisIama \ i^řratbndta na J Mement Hímpe Jeljn mile jít.......

Jferbittanba Bmnorntka.

Č. 2. V předsíňce v dlažbě zapuštěna litá železná deska, 0-69 m dl., 0-58 m šir., se znakem podvojným kníž. Fúrstenberků a Valdštýnů a opisem:

LÉTA PANIE 1766 DNE 1. PROSINCE | VSNVLA W PANV PANI | GATERZINA FVRZTOWA HOFJAEGROWA Z DRZEWICZE.

Č. 3. Rovněž litá deska 0-64 m dlouhá, 0-58 m šir., s křížem v ornamentální obrubě uprostřed a nápisem:

ANNO 1770 DNE 25 APRÍLE

VSNVLA W PANV PANI | GERTRVDA WAGNEROWA, F K.I F| JOZIFEK FVRST W : R : G :

Monstrance, 0-54 m vys., 0-26 m šir., stříbrná a zlacená, paprsková, stojí na barokně prohýbané nožce, vruby a plamenovým ornamentem zdobené; na paprscích kol melchisedeku dvojí orámování; na spodním jsou tepaná poprsí Madonny s Ježíškem na právo, sv. Anny s P. Marií na levo a Hospodinem s holubicí nahoře. Celek ukončuje paprskovitý křížek. Sličná práce pražská. (Viz obr. 297.) Na nožce značky:

ny

fP

WS 3ř

■r

seái

íSj

F?S

a*žs

■ 'Mami

AňmSM

í;

TS

fa

#» i - ⁴

„:• i?

-

' H

*>

^-.vííAž^,, '

lii

ř;

S&s

,ll'

* «§1

lil

j>vJS :.nu;

Bij

á.

??.>» '.'i⁴

$fiž

.i a

SJj

Ji

lilii

'■i-'

::

l§|

Wti

ppg

L™

Obr. 298. Zbečno. Far. kostel sv. Martina. Kalich.

Kalich, stříbrný, pozlacený, o -20 m vysoký, v průměru číšky 0-08 m. Na kulaté nožce ve vroubkovaných věnečcích tepaná poprsí sv. Vojtěcha, sv. Václava a sv. Jana Nep., mezi nimi ornament a 3 kytice růží. Číška vězí do polovice své výšky v prosekávaném stříbrném košíčku z akantů a 3 festonků. Značky stejné jako na monstranci.

Pražská práce z téže ruky, jako monstrance. (Viz obr. 298.)

Pacifikal postříbřený, 0-30 m vys., 0-13 m šiř., posázen padělanými drahokamy z konce XVIII. stol.

Pašije sv. Matouše české, 0-20 X 0-32 m vel., 28 stran, pod titulem: „Na St. Městě Pražském we Welké Karlowě Kolegi u Girziho Labavna r. 1690.“ Na 1. listě rytina: Ukřižovaný Kristus, pod ním stojí Matka Boží a nad ní nápis „Respice et miserere.“ Na 2. straně klečí v okovech na nohou sv. Maří Magd., nad ní nápis „Miserere mei Deus.“

Pašije s v. J a n a, 20 X 32 cm, z r. 1692.

Zvony visí ve věži 3, v sanktusníku 1, tento je nepřístupný.

C. 1. Jest i-oo m v průměru a 074 m vysoký. Ucha hladká, pod korunou pás z vína a nápis: IOHANN GEORG KVHNER gofs mich in der Kleinen Stadt Prag A° 1753.

Na plášti v relief postava sv. Mikuláše biskupa s berlou a knihou, pod ním malý beránek s praporcem. Na druhé straně znak Fúrstenberský pod knížecí korunou. Zvon tento jest puklý.

Č. 2. Jest o-66 m v průměru a 0-56 m vysoký. Ucha má hladká, pod korunou figurální pás ostře modelovaný, v 1. poli jede sv. Pavel na koni, a pod tím jiný pásek z listů akantových, dolů obrácených. Na plášti na jedné straně v reliefu postava proroka Daniela, na druhé straně světce sv. Víta (?), mladíka v římském rouše, v ruce kouli, v druhé palmovou 1 atolest držícího. Kolem nápis: BLAH OSLA WENY GT TEN CZLOWIEK KTERÝŽ SNASSY POKVSSENI NEB KDYŽ ZKVSSEN BVDE WEZME KORVNV WJECZNEHO ZIWOTA KTERAVZ ZASLYBIL PAN BVH TIEM

KTOZ HO MILVGY LÉTA PANIE 1579

JAK I, 12

Na druhé straně v kartuši nápis: BRICCIVS PRAGENSIS AVXILIO DIVINO FECIT ME.

III. Jest 0-56 m v průměru, 0-42 m vysoký. Pod korunou vine se pás z andílků a ptáků. Na plášti vypuklá postava sv. Martina na koni, dělícího se s žebrákem o plášť. Na druhé straně nápis: IOHANN GEORG KVHNER GOSS MÍCH IN DER KÓNIGLICHEN KLEINEN RESIDENZ STADT PRAG im Jahre 1762.

FARA severovýchodně od kostela stojí dle mnohých známek na místě bývalého dvorce knížecího. Jednopatrová budova tvoří jižní stranu rozsáhlého čtvercového dvorce, obklopeného hospodářskými stavbami, faře patřícími. Na faře uložen: Obraz Kalvárie, 0-98 m vys., 0-67 m široký, na dřevě malovaný. Kristu na kříži podává vojín houbu, za vojí-stojí praporečník a dál setník na koni. Pod křížem, jehož spodní břevno obejímá sv. Máří Magd., stojí Matka Boží a sv. Jan Mil. Pod obrazem citát sv. Pavla z listu Korintským:

PR7EDICAMVS CHRISTVM CRVCIFIXVM IVD/EIS QVIDEM SCANDALVM GENTIBVS AVTEM STVLTITIAM

AD Cor. I., I., 23.

Výborná práce z XVIII. stol., je velmi zašlá.

•-. teíi^íj

ŠĚ

íiv,

Vf

- W’¹

fW9

lÉS

8!

i v:>    ;;

|r . A

31

!,

•> Ylá

: jagS-r * - :'

M; "    ,

I

tM-

II

J'f

Bia

^,4

Obr. 299. Zbečno. Fara. Soška P. Maric a sv. Jana Nep.

SOŠKY SV. JANA N. A P. MARIE (?), dřevěné, 0-20 m vys., i s podstavci 0-43 m vys., stojí na prohýbaných podstavcích, končících v koule. Na oné pod sv. Janem v reliefu rybka na kouli, pod P. Marií jest had. Světec.drží v pravici křížek s palmovou ratolestí, P. Maria lilii. Obě postavy vzhlížejí v zanícení k nebi. Polychromované, dobré řezby z konce XVIII. stol. (Viz obr. 299.)

Pamětnice farní z r. 1669 založena od ,,dvoj ctihodného kněze Jana Václava Ferd. Kornelia Kutnohorského''.

Soupis památek hist. a uměl. Pol. okres Rakovnický. Díl II.

KAPLIČKA při břehu Mže as io minut od Zbečna. Zděná na půdorysu 0-92 X 1-30 m, 3-40 m vys., v předu i v zadu je výklenek půlkruhem přepásaný, v nichž byly na omítce obrazy, nyní vypršelé. Nad ním římsa rovná se štítem vpředu. Dle tradice byl na místě tom probodnut kníže Břetislav II.

WW,

7777///

\\Q

TV

IMa.

4.

7§É

4/i

ř.

ÉĚ§gí

lUpS

mm

Wf

• 'Www W 1,1

■z

JI

í.

Sž

JL

í.

fit

iP

.m

• <®

Sk

t Uf ■-? /If

3l

11

fflfj

¹II¹ z

l/l

P    SO    'KDO

4 -l MM- I--*- t- I }

o m.

Obr. 300. Žbán. Hrad. Situace a řez.

Žbán.

V. H á j e k z Libočan, Kronika, 356; J. S c h a 11 e r I. 137; A. Sedláček, Hrady a z., VIII., 89 (při hesle ,,Držemberk“); Týž, Hist. slovník 172; J. Renner 341.

Hradiště bylo na planině na konci ostrohu hřbetu Žbánu, nad průsmykem, zvaným ,,ve Vratech", na ploše později tam postaveného hradu. Rozlohou svojí sahá hradiště to as 200 m na východ od příkopu tohoto pozdějšího hradu. Celkem měří hradiště předhistorické 300 m délky od západu k východu a 150 m šířky od jihu k severu. Na východní straně jest planina překopána příkopem od severu k jihu se táhnoucím; za ním, směrem do hradiště, jsou dosud patrny stopy válu. Hradiště toto není dosud prozkoumáno, ale při sázení lesa nalezeny tu byly v silné vrstvě popela různé železné předměty: udidlo, zámek k luku a pod., dále popelnice s vlnovkami, kteréž jsou v Rakovnickém museu.

HRAD stál na západním cípu ostrohu od XIV. do XVI. století, kdy byl opuštěn a zpustnul. Dějiny jeho nejsou přesně známy. Někteří

dějepisci jmenují hrad Žbánem, jiní (A. Sedláček) přisuzují mu jméno Držemberk a uvádějí zápisy k tomuto se vztahující při popisu zříceniny hradu na pohoří Žbáně, kterýž postavil Herbert z Kolovrat v 1. 1420—1428.

Hrad tento stál na příkrém ostrohu opukové skály a byl snadněji přístupným jen od východní strany, kde souvisí hradiště s planinou. Na té straně ale byl celý ostroh opatřen hlubokým příkopem ve skále vytesaným ca 30 m širokým a válem. Hradiště jest ale i na všech ostatních příkrých stranách obklopeno příkopy a vály před nimi.

Půdorys, na němž stál hrad, jest protáhlý mnohostěn ca. 60 m dlouhý (od východní k západní zdi) a 45 m široký. (Viz obr. 300.) Zachovány jsou jen as 2—3 m vysoké, 1-40 m silné zdi z lámané opuky. Dle zbytků zdí zdá se, že vnitřní nádvoří bylo obstaveno do kola jednotrakto-vými budovami, které na rozích zdí opevněny byly věžemi. Z těch jsou zbytky viděti od tří na východní straně. V jedné z nich byla studna. Zdi jejich jsou při zemi 3-60 m silné. Na nejzápadnějším cípu půdorysu byla velká čtyrboká věž. Jižní strana zřícenin byla odkopána, když otevřeny byly zde lomy na opuku.

PO. ZATEC KY

PQ LOUNSKY /

~ ,_y

utég,ířj^Lou-t.u

cnfedle\

Dub

SvoietivOS    v— / •

‘-----.( í MilosWrKX <■

V§lov NeSjtlVíí

\ PO. PODBOŘANSKÝ

ulioviie

ť~ 4.- „

_ji^-#néipves ASon

PO. SLAM5KY

.Y

( OleSsS

ŽLužna _ (

5 Dnou

Petrovi

ipuomotij

cina ý Hvozd

QSenec

l&jLAVAČO^

Ys.

vNo^ý Dú m

lAlum

hr

Kl

MoďřgovíceA /

Affí^r

BvlíWovN

-OVš^taty f SWr'VQn    (

HracholMíky Branov

léslejl

'.beéno

rotromcgj

úl

LOV

astomce

Olmro'

j|IEN^qV.

PO. KLADENSKY

S/

Sfefeje

STRADON^^^čunK

^4-

Hudlicey"'

v.____

VY

x\0

Politický okres

RAKOVNICKÝ.

Výklad značek:lb tvrz. Cb hrad,

db zámek.

01 23<fibl

9 -iokm..

SEZNAM MÍST.

Běleč 1.

Branov 4.

Bratronice 4.

Broumy 5.

Budy 5.

Bušohrad 6.

Častonice 6.

Dřevíc 6.

Dub 6.

Hlavačov 7.

Hradiště uNižburku 8. Hostokreje 8. Hracholusky 8. Hřebečníky 8.

Hředle 9.

Hudlice 12.

Hvozd 15.

Chlum. 18.

Jenčov 19.

Chlístov 20.

Chrášťany 20. Kněževes 20. Krakovec 35.

Křupá (Kostelec) 39. Krušovice 41. Křivoklát 44.

Lišany 54.

Louštín 59.

Lubná 60.

Lužná 62.

Městečko 64.

Milostín 66.

Modrej ovice 67. Mutějovice 68. Nesuchyně 72. Nezabudice 75. Nižburk (Nižbor) 78. Nový Dům 87.

Nový Jáchymov 89. Obora (Leontinský zámek) 89.

Olešná 92.

Pavlíkov ni.

Petr ovice 114.

Pístný 127.

Příčina 127.

Pustověty 127. Rakovník 127.

I. Historický přehled 1* 129.

II. Rozvoj městského půdorysu 131.

III. Opevnění města 134.

IV. Jednotlivé budovy v městě 143.

Děk. chrám sv. Bartoloměje 143. Zvonice u chr. sv.

Bartol. 188.

Kostel sv. Jiljí 191. Hřbitovní kostel N.

Trojice 195.

Kaple sv. Rocha ' 198.

Zvonice na hřbitově Nej. Trojice 200. Radnice 203.

Archiv městský 213. Museum městské 216.

V. Sloupy a sochy v Rakovníku a okolí 244.

VI. Zaniklé památky v městě 250.

Rousinov 250.

Sadlno 258.

Senec 258.

Senomaty 259.

Skryje 269.

Skřivan 271.

Slabce 283.

Stradonice 289. Svojetín 292. vŠanov 292.

Šlovice 297.

Týřov 298.

Tytry 300.

Újezd Velký (Ú. Panoší) '300.

Veclov 303.

Velíz 305.

Vlčí hora 310.

Všetaty 310.

ZbeČno 312.

Žbán 322.

SEZNAM UMĚLCŮ A ŘEMESLNÍKŮ.

A. B., značka zlatníka (1800) 242. Adam, pokrývač v Rakovníce (1524) 140. A. K., značka zlatníka (1724) 180. Antonín zvaný Valentinem, stavitel, Vlach (1564—1585) 191, 195.

Bartoloměj zvonař v Novém Městě Pražském (1510, 15x8) 65, 70, 303.

Bellmann Karel, zvonař v Praze (1832, 1858) 12, 30, 57, 61, 270, 282.

Bellmanna Karla dcera Anna, zvonařka v Praze (1866) 5.

Bernart, dlaždič, Vlach (1562) 145.

Breitenfeld Josef, malíř (1884) 195.

Breitenfělder L. C., pozlacovač v Novém Strašecí (1858) 16, 26.

Brechler Vojtěch, kreslíř v Praze (v druhé pol. XIX. stol.) 129, 130, 135, 140.

Brykcí z Cynperka, zvonař v Novém Městě Pražském (1566—1587) 40, 41, 61, 77, 140, 143, 186, 202, 320.

Buškové bratří, řezbáři v Sichrově (v poslední třetině XIX. stol.) 160, 169.

Casparus Okdel (?) viz Martin.

C. B., značka zlatníka pražského (1651) 177.

C. B., značka zlatníka v Starém Městě Pražském (1724) 85, 289.

Ceregetti Josef, malíř (1772) 160, 168.

César Jan, stavitel, Vlach (1600) 195.

C. G., značka zlatníka pražského (1751 až 1772) 77. 3i7-

Cikaň J., mistr zednický v Budějovicích (1780) 4.

Costar Jak. de Meczcer, malíř (1762) 76.

Český mistr, malíř (1496) 218.

Český mistr, malíř (z 2. pol. XV. st.) 232.

Dallinger František, malíř v Praze (1768) xo.

Dalvické keramické továrny, značka (I. pol. XIX. stol.) 244.

Daniel, malíř v Rakovníce (1580—1954) 203, 207.

Datl, tesař (1522—1526) 145, 188.

Diepold Arnošt, zvonař v Praze (1896 až 1902) 70, 110, 202.

Diepold Josef, zvonař v Praze (1887) 61.

Dietrich Zachariáš, zvonař v Praze (1740) 258.

Dítě Em., malíř v Praze (1899) 6, 63, 290.

D. M. R. značka malíře (Daniela) (1594) 208.

F. I. K. značka zvonaře (Fr. Jos. Kuh-nera, 1808) 292.

Flemík (též Flemick, Flemmik) Matouš zvonař v Rakovníce (1591—1609) 29 145, 172, 186, 201, 202, 270, 305, 308

Flemíkové Matěj a Kašpar, zvonaři v Rakovníce (1598) 186.

Gauw Jan, zvonař v Kadani (1704) 67.

Georgius, viz Jiří, syn Jakubův.

Hanzl Tobiáš, varhanář v Praze (1576) 145.

Hegr Josef, tesař v Rakovníce (1849) 140.

Heidelberk František, sochař a řezbář v Praze (1875) 159, 161.

Heidelberk Josef, řezbář v Praze (1875) 158.

Heliích Josef, malíř v Praze (1857—1876) 13, 25, 107, 308.

Herla František, truhlář v Rakovníce (1694) 146, 195.

p.

Herolda Julia synové, zvonaři v Chomutově (1874) 63, 64.

Hilzer Ignác, zvonař v Novém Městě u Vídně (kol 1876) 14.

Hirsch Jan, zlatník v Praze (1878) 177.

Heřman Josef, malíř v Praze (1892) 302.

Hoffmann Mikuláš, mistr zednický v Holešovicích (1679) 203.

Holandský mistr (XVII. stol.) 235.

Hollar Václav, rytec (kol 1600)    129.

Honza Řezenský, malíř v Rakovníce (1590—1604) 195, 239.

Horák Tomáš, stavitel v Rakovníce (1738) 203.

Hueber Josef, malíř (1763) 55.

Hybner Jan Ferdinand, stavitel v Praze (1726) 198.

Chochola Jan, kameník v Praze (1518 až 1524) 138, 140, 145.

Iarusch (Jaroš) Tomáš, zvonař v Praze (1560) 305.

I. C. L. značka zvonaře (1740) 297.

1D značka zlatníka (XVIII. stol.) 178.

I. G. značka keramika (1772) 109.

IG. K. značka zvonaře Ign. Kůhnera v Praze (1755—1803) 3, 282.

^ značka pražského zlatníka (1693) 26.

I. P. značka pražského zlatníka (XVIII. stol.) 289.

I'SP* značka zlatníka na Starém Městě Pražském (1664) 26.

I.    R. Značka truhláře (1701) 168.

Jáchymovská značka na cínu (1761) 244.

Jakub, tesař v Městečku (1515—1518) 135, 140.

Jan, kameník v Lounech (1515—1518) 135, 138, 203, 206.

Jan konvář, viz Yan.

Jan, malíř v Rakovníce (1500—1525) 226.

Jan, stavitel, Vlach (1564) 191.

Jan, tesař v Rakovníce (1517) 134.

Jan z Cynperka, zvonař v Novém Městě Pražském (1583) 61.

Jan zedník ze Sence (1450) 145.

J.    H. značka zlatní (1788 — poč. XIX. stol.) 43, 303.

Jíra tesař z Rakovníka (1450) 145.

Jiruš (Jirusch) Antonín, stavební ředitel v Křivoklátě (1858—1874) 12, 70, 92, 290.

Jiří syn Jakubův, zvonař v Novém Městě Pražském (1492—1495) 188.

Johann se značkou konvář’ v Praze (1617) 69.

Khůner František Josef, zvonař v Praze (1808) 289.

Klatovský, cihlář v Rakovníce (1518) 140.

Koch Bedřich, modelář v Novém Jáchymově (1873) 15.

Knopf Krištof, kameník v Rakovníce (1749) 244.

Král, tesař v Rakovníce (1517) 134, 135.

Kratochvíl Adam, klempíř v Litoměřicích (1646) 140.

Krinitus D. z Hlavačova, illuminator (1618) 239.

Kripner R., malíř (1890) 107.

Krištof, truhlář v Rakovníce (1590) 195.

Kromelinz Jan Baltasar, zvonař z Ústí n. L. (1709) 59.

Kroupa Jan, malíř v Praze (1846—1853) 69, 71, 81, 83, 270, 294, 317.

Kroupa Václav, kreslíř v Praze (1866) 129, 140.

Kunrat, pokrývač v Mělníce (1525) 140.

Kúhner J. Jiří, zvonař v Praze (1753 až 1774) 265, 266, 320.

Lábler Ludvík, architekt v Praze (1903 až 1905) 135, 140.

Leimer Josef, řezbář ve Vídni (kol. r. 1890) 49.

Lhota Josef, malíř v Praze (1859—1883) 4, 198.

Liebscher Karel, kreslíř v Praze (na sklonku XIX. stol.) 129, 140.

Lissiak (Lišák) Valentin, zvonař v Praze (1730—1448) 12, 43, 70, 85, 270.

Lów Mikuláš, zvonař v Praze (1688 až 1724) 59, 88, 292, 297.

M., značka zámečníka z Prahy (kol. r. 1450) 159.

Maczl Václav, konvář v Praze (1603) 278. Makal Jan, zvonař v Rokycanech (1589) 188, 190.

Martin zvaný Casparus Okdel, zvonař (1651) 75, 114.

Mates, zedník v Rakovníce (1450) 145. Max Emanuel, sochař v Praze (1858) 53. M. H., značka na pečeti rakovnické (mezi XVI.—XVII. stol.) 242.

328

Mocker Josef, architekt v Praze (1885 až 1896) 45, 49, 144, 146, 172.

Molek Vojtěch, stavitel v Novém Strašecí (1874) 12.

M. R. viz Matěj Rejsek.

Mrkos Václav, kreslíř v Praze (1803) 89. Mrkvička Matyáš Berounský, spisovatel (1646) 239.

Muller Antonín, stavitel v Křivoklátě (1832) 210.

Nacht I., zlatník (poč. XIX. stol.) 125. N. G., značka vyšívačky (1735) 109. Německý mistr, (z 2. pol. XVII. stol.) 233-

Novopatský František, klempíř z Rokycan (1801) 203.

Ochvata Štěpán, tesař v Rakovníce (1450) 145.

Okdel Casparus, viz Martin.

Ondřej, hodinář v Praze (1525)    140.

P. značka zlatníka (XVIII. stol.) 121. Pauer E., řezbář v Praze (1887) 49. Pavile Basil, stavitel v Petrovicích (1676) 134.

Peldřimovský Jan Stefanides, illuminator v Rakovníce ^1581) 236.

Pergl Ad., malíř (1890) 308.

Perner Rudolf, zvonař v Budějovicích (1896) 186.

Petr S., varhanář na Žižkově (1896) 174. Petr, zedník v Lubné (1450) 145.

Pio Albert, architekt ve Vídni (1899) 6.

Schuncka Jan Kristián, zvonař v Praze (1763—1782) 5, 186.

Skalník Pavel, cihlář v Rakovníce (1518) 140.

Sochor Edvard, architekt v Praze (1901 až 1905) 1, 135, 140.

Souček, zedník v Rakovníce (1515) 203. Srarpes, tesař v Rakovníce (1517) 134. Stann Jiří, kameník v Rakovníce (1699) 174.

Syvalter Josef, sklenář v Praze (1894) 150. .Svoboda J. K., kameník v Praze (1858)

53-

Šimonovský J., sochař v Praze (1896) 204. Širer Krištof, sklář z Falknova (1599) 5. Škréta Karel, kopie jeho obrazu 109. Špaček Jakub Hradecký, illuminator (1593—1596) 129, 206, 236.

Tapineus Daniel, zvonař v Novém Městě Pražském (1606) 12.

Templář Josef, tesař v Rakovníku (1801) 203.

Tóma syn Prokopav, zedník v Rakovníce (1450) 145.

Toman Lišanský, tesař v Lišanech (1450) 145-

Tomáš, zvonař v Litoměřicích (1525) 127.

Torrer Samuel, malíř v Rakovníce (1694 až 1711) 129, 146, 157, 195.

Trsek Viktor, malíř v Praze (1894—1897) 17, 88, 107.

Uhřivý Vaněk, hrnčíř v Rakovníce (1450) 145.

Rejsek Matěj, kameník v Praze (1504) 145, 172.

R. R. značka zlatníka ze Starého Města Pražského (1724) 85.

Řepinský Janek, tesař v Rakovníce (1450) 145.

Samassa Vojtěch, zvonař v Lublani (1884) 51.

Sandrat Jakub, rytec v Norimberce (1666) 129.

Sequens František, malíř v Praze (1887) 49, 69.

ScheiwlAnt. (Šejvl), malíř v Praze (1885) 267.

Schónfeld Antonín, zvonař v Praze (1705) 289.

Valenta, stavitel (viz Antonín zvaný Valentinem).

Veselý J., řezbář v Praze (v 2. poř. XIX. st.) 160, 169.

Vít, kameník z Prahy (1514—1529) 140, 145, 149, 188, 203, 250.

Vlašský mistr (XVII. stol.) 11.

Vošmík František, kovář v Slabcích (1830) 289.

Wern F. S., kreslíř (1730) 129. Willenberg Jan, kreslíř (1600) 128, 129. W. M., značka tesaře v Hředlech (1767) n. Wolf K. F., kreslíř v Praze (1790—1803) 7, 42, 78, 271, 298.

Y značka konváře Jana (Yana) v Rakovníce (viz tohoto).

Yan, konvář a zvonař v Rakovníce (1490—1497) 66, 145, 170.

Yan, zvonař v Litoměřicích (1541) 18.

Zerberk Urban, pokrývač v Pernu v Sasku (157) 140.

Zmučený Matěj, tesař v Rakovníce (1450) i45-

DOPLŇKY A OPRAVY.

Podrobná bibliografie politického okresu rakovnického od Ph. dr. Kamilly Spálové vyšla v II. č. Věstníku musejního spolku v Rakovníce 1913, str. 28—50.

Str. 4

m<

12

52

58

59

59

59

67

70

77

186

186

186

191

239

3 cti žárový místo žárný.

29    ,, loci místo íocis.

30    ,, materia místo mariae.

31    a str. 70 ř. 31 čti Ant. Jirusch místo J. Jirusch.

2 čti sacratissimi místo sacritissimi.

40 ,, FVNDI místo FVINDI, čárku za tímto slovem vynech. NEC místo VEC.

6 „ ACTVALI místo ACTAVLI.

GEORGII místo GEORGI.

CHRISTE místo CHRISTI.

MAXMILIÁNI místo MAXMILIÁN.

SVO místo SVE.

COOPERA | NTE místo COOPERA | ENTE.

SONANS PERSISTO místo SONAN PER SISTO. nVntlo fVtVra Rakonae Vrbí — anno 1763 místo nVntloe fVtVra Rakonge — ano Vrbí 1763.

5 ,, EXEO místo EX EO.

1711 místo 1713.

Řezenskému místo Jesenskému.

19    „ 33 „ ¹² ,,

20    ,,

21    „

22    „ 26 „

' •

- -

zachování obzvláště záleží. Vytčen tu programm úmorné drobné práce pro celá takřka pokolení pracovníků, práce však nevyhnutelné, aby se mohlo na jisto postaviti, jak umění výtvarné v království Českém se vyvíjelo, odkud první motivy přicházely, jak se vytvářely, jakou měrou umělci cizí zde spolupůsobili, a co přímo z ciziny k nám bylo přivezeno; neboť jen podrobnou znalostí všech památek umění může se dojiti k ocenění vývoje tohoto umění neboli ku správným jeho dějinám. Mimo tento theoretický, velice žádoucí výsledek možno však i očekávati, že podrobné poznání, jak se umění u nás vyvíjelo, nezůstane bez účinku na umělce výtvarné, jakož i na správu zemskou a veřejnost naši, aby zachovány byly ony památky, jež pro vývoj umění domácího jsou zvláště charakteristické a naprosto zasluhují, aby byly ušetřeny a zachovány.

Archaeologická kommisse sestoupila se poprvé 8. května 1893, podala velesl. výboru zemskému dobré zdání o zachování památek domácího umění výtvarného a starožitností domácích vůbec, sjednala svá organisační pravidla a rozdělila se v odbory: praehistorický, historický a lidový. Jakožto přední úlohu vytkla si zdělati Soupis památek historických a uměleckých v království Českem, snesla se na příslušných pravidlech a vj^slala své delegáty do jednotlivých okresů. Dosud vyšlo čtyřicet dílů Soupisu. Zvláštní pořadí tvoří Soupis král. hlav. města Prahy, jehož část, obsahující Soupis chrámu sv. Víta, pokladu Svatovítského, knihovny kapitulní a korunovačních klenotů podána již veřejnosti.

Přední zásluhu o rychlé uskutečnění podniku tak vážného má zemské zastupitelstvo království Českého, které nejen poskytlo nezbytné podpory hmotné, ale i zvláštními oběžníky praesidiálními doporučilo podnik ten úřadům samosprávným v příslušných okresech; také veledůstojné konsistoře vřelým doporučením podporovaly práce, jež ostatně i širší obecenstvo provázelo zájmem, porozuměním i všestrannou podporou.

S obzvláštním uznáním sluší podotknouti, že i peněžitá pomoc z okresů zkoumaných na důstojné vydání soupisu se dostavila. Soupis památek Pražských umožňuje značná subvence, kterou k tomu účelu poskytuje král. město Praha.

Do soupisu jsou pojaty:

1.    památky praehistorické krátkým označením;

2.    památky umění stavitelského, sochařského, malířského od románské doby do polovice XIX. století; předměty uměleckého průmyslu, pokud nejsou v majetku soukromém; stavby historicky důležité, jako hrady, opevnění, mosty a j.

Soupis vydáván jest jazykem českým i v překladě německém pro každý politický okres zvlášť. Ke skupinám okresů podle starodávných krajů přidána bude úvodní stať o památkách lidového umění, a zároveň uvede se příslušná literatura. Při popisování ustanoveno šetřiti největší stručnosti.

WYDZIALY POLITECHNICZNE KRAKÓW

BIBLIOTÉKA GLÓWNA

PUBLIKACE ARGHAEOLOGICKÉ KOMMISSI

SOUPIS PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝ

Svazek

5*

OD

>»

I. Politický okres kolínský. Napsal Kare obyčejném K 3—, na papíře velíno’

II. Politický okres lounský. Napsal Bohu píře obyčejném K 2-40, na papíře III. Politický okres sedlčanský. Napsali Dr. A. Podlaha a Ed. Šittler .

IV. Politický Okres roudnický. Napsal Dr. Bohumil Matějka . . .

XII. Politický okres sušický. Napsali Dr. Karel Hostaš a Ferdinand Vaněk ........................

XIII.    Politický okres příbramský. Naosal Dr. Antonín Podlaha

XIV.    Politický okres jindřichohradecký. Napsal Dr. Josef Novák XV. Politický okres karlínský. Napsali Dr. A. Podlaha a Ed. Šittler 10—•

XVI. Politický okres vysokomýtský. Napsal Zdeněk Wirth . .

XVII. Politický Okres domažlický. Napsali Ferdinand Vaněk a Dr. Karel Hostaš

XVIII. Politický okres pelhřimovský. Napsal prof. Josef Soukup . . 11-50

.    7-80

Drak. U. J. Zam. 356. 10.000.

o©<i hí

.    6-50

.    7-20

. 11-50

.    2-50

XIX. politický okres kralo-hradecký. Napsal Antonín Cechner

Soupis král. hlav. města Prahy. Hradčany. Poklad svatovítský.^ Napsali Ed. Šittler a Dr. Ant. Podlaha

Soupis král. hlav. města Prahy. Hradčany. Knihovna kapitulní, u-

Napsal Dr, Antonín Podlaha

Soupis král. hlav. města Prahy. Chrám Svatovítský. Napsali

Dr. Ant. Podlaha a arch. K. Hilbert ...........

Soupis král. hlav. města Prahy. Korunovační klenoty králov tví Českého. Napsali Dr. K. Chytil, Dr. A. Podlaha, Dr. K. Vrba .    4’50

XX. Politický okres slánský. Napsal Ferdinand Vele . .

XXI. Politický okres mladoboleslavský. Napsal Frant. Bareš XXII. Politický okres poličský. Napsal Zdeněk Wirth . . .

XXIII. Politický okres chotěbořský. Napsal Zdeněk Wirth .....5-60

XXIV. Politický okres českobrodský. Napsal Dr. Ant. Podlaha . . . 11-70 XXV. Politický okres přeštický. Napsali Dr. Karel Hostaš a Ferdinand

Vaněk .........................

XXVI. Politický okres kladenský. Napsal Zdeněk Wirth ......

XXVII. Politický okres roudnický. Díl II. Zámek roudnický. Napsali Dr. Max Dvořák a Dr. Boh. Matějka .........• .

13-50

17-50

. . 14-70 . . 15—

6-40

6-20

5-50

15—

XXVIII. Politický okres vinohradský. Napsal Dr. Antonín Podlaha . . 9— XXIX. Politický okres litomyšlský. Napsali Dr. Bohvimil Matějka, Josef

Štěpánek a Zdeněk Wirth ................

„ XXX. Politický okres stříbrský. Napsali Jaroslav Kamper a Zdeněk

Wirth..........................

,,    XXXI.    Politický    okres    novopacký. Napsal Ant. Cechner......

,, XXXVI. Politický okres rakovnický. Díl I. Hrad Křivoklát. Napsal Antonín Cechner.

18—

7-50

. 6-—

Svazek

SOUPIS LIDOVÝCH PAMÁTEK V KRÁLOVSTVÍ ČESKÉM.

I. Lid na Hlinecku. Podává Dr. Karel V. Adámek . . .

Tiskem Aloisa Wiesnera v Praze, knihtiskaře České Akademie císaře Františka Josefa pro vědy, slovesnost a uměni a c. k. české vysoké školy technické v Praze.

t

V

*

\

\

'—V'

s-^

_Y

\

f

\

N

.t

♦

*>

X'.

v

v

-

ry

v

f

v

m

é

/.

IjS

sa

;t

'mtjĚ JjjP

■<£

taa

s®"v

];

d* Tk

/-i

>|(B|

B'bl'oteka

‘%é»

•4H

* >, »& ■

■;

^*^s5

•v

x**8

WYDZIALY P0LITGC9NICZNG KRAKÓW

Bibliotéka PolitecMnihi Krakowskiej

WL

111-307308

Kdn., Czapskich 4 — 678. 1. XII. 52. 10.000

iílíí>

tm

v*

RBn

■#5 *.#

J$ňM    ~a... —

JV

Wmk

##% fi. ^

ar    . #

aar#

■'

SteV

ÉH

hř

‘i

Pi

íl

.vv~

■v*;-;

9fi

:jí :•

aps

IIP

'II

«i*

mm

mm

mm

S&š

www

0M0

I Š¥mfc

lii

■K

PSi

®ss

sai