m

f

ita

p

tg ^

•y>*

i;’' „

5*

ii- i

L ,

i

Wi' .

*£

F-

fi

*.iy

r'#ř;-

* ^

%:> i

ifii;

!r|

va

■ras

ř5*.jk

hfl

Eř.i

j#-'

i

5%

F£

íjjfe & i

W- rj

H

M

-i

■

Mi

■-ag

-JssĚĚm

8w

krrr

kJ

í

;-ř

Ž?

f

■

'" 'I.'

'V. .*v\

5J;*á

«&

P

iiM

I'

' ]

r:»-

r;j

i ář®'

Jt.

-■ :'

m,

ií

tÍ', '. jí

-■>

$5

< j

í3»j

f

fr-.

V

>*

. J

li

r

l;:Á

Pi

■

sa

-

"r

-

•ife;'

I

IajXí

t

:

. . '

\ _

\

v

\

/

Bibliotéka Polit,

/

'< ^ ... • ' ' ..

'

/

\

\

i

\

/

4 /

/

/

\

i

\

\

7

/

I

/

l

|

f

\

\

/

\

\

\

I"

j

\

/, \

\

v

\

r

(

\

"V*

x

f

í

/

\

I

\

\

■)

i

\

v

/

/

\

/ i;

}

v .

7

/

1

I

v

/

/

/

/

/

«

\

m

/

/

/

/

' f

\

Soupis

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH

V KRÁLOVSTVÍ ČESKÉM

OD PRAVĚKU DO POČÁTKU XIX. STOLETÍ.

VYDÁVÁ

ARCHAEQLOGICKÁ KOMMISSE

PŘI ČESKÉ AKADEMII CÍSAŘE FRANTIŠKA JOSEFA PRO VĚDY, SLOVESNOST A UMĚNÍ

ŘÍZENÍM SVÉHO PŘEDSEDY

JOSEFA HLÁVKY.

IV.

POLITICKY OKRES ROUDNICKY.

DÍL I.

NAPSAL

Dr. BOHUMIL MATĚJKA.

V PRAZE 1898.

Výňatek z proslovu

k Soupisu památek historických a uměleckých

v království Českém.

Království Českému pro polohu a přirozené bohatství jeho připadla v dějinách střední Evropy od pravěku vynikající úloha po stránce nejen politické ale i kulturní. Již od časů prvého osídlení nalézáme v Čechách stopy zámožnosti a vkusu, stopy cizích vlivů, které přes přirozené ohraničení země přece tam vnikaly a pak přečasto samostatně se vytvářely. Nebylo motivu v politickém, duševním a uměleckém životě střední Evropy, který by nebyl nalezl v Čechách ozvěny neb i samostatného rozvoje, a jako letopisy hlásají obšírně doby slávy a úpadku politického i duševního, tak i památky umění na všech stranách země živě svědčí o kulturním rozvoji tohoto království i občasném jeho poklesnutí.

Dějiny politické i literní od doby Kosmovy měly své pěstitele i čtenáře;

než i to, co umělou rukou, domácí či cizí, bylo vytvořeno, nezůstalo bez povšimnutí. Teprve naší době náleží však zásluha, že soustavněji bádala v oboru historicko-uměleckém; zejména sluší tu věnovati vzpomínku He-brovi, který se svými soudruhy soustavně popsal stavitelské památky historické, dále Mikovcovi a Zapoví, kteří pozornost obrátili na památky umělecké, konečně Wocelovi, který se prohloubil v minulost předhistorickou. R. 1854 založen při Museu království Českého Archaeologický Sbor, středisko to zájmu o minulost tohoto království, a »Památky archaeologické«, později i časopis »Method« staly se orgánem pro historii umění výtvarného v Čechách.

Když pak zahájila svou činnost Česká Akademie pro védy, slovesnost a umění, zřízena při ní na základě § 2. lit. e) stanov, pak §§ 18. a 50. jednacího řádu Archaeologická kommisse k vědeckému zkoumání v oboru památek uměleckých, historických, písemných i slovesných, jakož i k ochraně těchto památek. Tím založena jest organisace aktivní s určitým účelem, probádati království České v příčině památek umění výtvarného, stanovití, které Památky stavitelské, sochařské, malířské, zlatnické, konvářské a j. dotud se

Soupis

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH

v království Českém

OD PRAVĚKU DO POČÁTKU XIX. STOLETÍ.

VYDÁVÁ

ARCHAELOGICKÁ KOMMISSE

PŘI ČESKÉ AKADEMII CÍSAŘE FRANTIŠKA JOSEFA PRO VĚDY, SLOVESNOST A UMĚNÍ

ŘÍZENÍM SVÉHO PŘEDSEDY

JOSEFA HLÁVKY.

IV.

POLITICKY OKRES ROUDNICKY.

DÍL I.

NAPSAL

Dr. BOHUMIL MATĚJKA.

V PRAZE 1898.

Soupis

PAMÁTEK HISTORICKÝCH A UMĚLECKÝCH

V POLITICKÉM OKRESU

ROUDNICKÉM.

DÍL I.

NAPSAL

DR BOHUMIL MATĚJKA.

S 9 TABULKAMI, 141 VYOBRAZENÍMI A 11 ZNAČKAMI V TEXTU.

V PRAZE 1898.

",

í O * -ic

b < g

1$ oč &

V *

II- o- s

A\*    ^

Tiskl Alois Wiesner v Praze.

Akc. Nr.

sar

;PÍC%:

Ul

&

PŘEDMLUVA.

Soupis památek historických a uměleckých v politickém okresu Roudnickém sestavil jsem v podzimku r. 1897 a na jaře 1898 dle zásad stanovených již při soupisu památek okresu Lounského. Popis zámku Roudnického byl však z tohoto svazku vyjmut pro bohatost’ a uměleckou i historickou důležitost’ jeho sbírek a bude tvořiti samostatný díl; také budiž připomenuto, že vědomě jsem pomlčel o takových památkách, které sice z okresu Roudnického pocházejí, ale nyní mimo jeho obvod se chovají, jako krásné skládací oltáře z Duban a z Cernovsi v diecesálním museu Litoměřickém, vzácné rukopisy a různé drobnosti v Museu království Českého a pod.

Jest mi milou povinností vzpomenouti vděčně hojné podpory, na kterouž každý sběratel látky pro »Soupis« odkázán jest a kteréž se i mně všude v největší míře dostalo. Zvláště přispěli mi p. archivář Max Dvořák v Roudnici a jeho syn p. dr. Max Dvořák ve Vídni četnými zprávami čerpanými z archivu zámeckého a upozorněním na některé podrobnosti tabulových obrazů Roudnických; pp. K. Křenek, ředitel školy v Libochovicích, a Jan Janda, učitel v Budyni podali zvláště zprávy o nálezech před-historických, jež doplnil p. prof. dr. J. L. Píc. Výkresy kostela Charvatec-kého zapůjčil laskavě p. c. k. stavební rada Rudolf Vomácka, ostatní kresby zhotovili pp. Rudolf Vanderlind a Antonín Masák. Veliký jest též počet ostatních příznivců Soupisu, zvláště mezi veledůstojným kněžstvem a váženým učitelstvem, kteří mi prokazováním hojných přátelských služeb usnadnili, ba vlastně jedině umožnili provedení svěřeného úkolu.

Peněžité podpory poskytly ku větší výzdobě díla: slavné obecní zastupitelstvo města Roudnice 200 zl, ctěná Rolnická záložna podřipská v Roudnici 100 zl. a vysokoroclý pan Josef hrabě z Herbersteina 25 zl.

Všem těmto upřímným a obětavým přátelům starožitností českých buďtež vysloveny opravdové díky.

V PRAZE, dne 1. června 1898.

Dr. Bohumil Matějka.

'

Bechlín,

Sedláček August, Místopisný slovník 1897, 10.

Nalezeny popelovité jámy, hroby se skrčenými kostrami. — Mitth. d. anthropol. Ges. in Wien 1884, XV. 180.

KOSTEL sv. Václava, farní, již r. 1352 jako takový připomínaný, od r. 1621 (1622) filiální, vyhořel r. 1697, byl r. 1786 obnoven a r. 1858 na farní povýšen.

Budova gotická, orientovaná, z lámaného kamene a omítnutá skládá se z obdélníkové lodi a z kněžiště s rovným, pravoúhlým zakončením. Barokní průčelí děleno na dvě patra se čtyřmi prostými pilastry dole vysokými, nahoře nižšími, nesoucími oblomované řimsy; na vršku nízký, troj-hranný štít. Stěny podélných stran a závěru jsou docela holé, bez opěráků, prolomeny okny, jež jsou v polokruhu zaklenuta, j

Vnitřek lodi 8*00 m dlouhý a 6'60 m široký (síla zdí |

120 ni) má hladké stěny a rovný strop; do lodi později vestavěna kruchta a na jižní stranu připojena čtvercová kaplička.

Obr. 1.

Vítězný oblouk, 080 m silný, lomen a doprovázen žlábkem i drobnými oblouny. Kněžiště, 5⁻20 m dlouhé a 5'00 m široké tvoří čtverec překlenutý jediným křížovým klenutím, jehož žebra hruškovitého tvaru (obr. 1.) sedí na jednoduchých jehlancovitých kon-solech; v kulatém svorníku vytesána osmilistá růže.

Křížek na hlavním oltáři, 058 m vysoký, dřevěný a obložený dovedně vyřezávanými deštičkami z perleti; na těchto postavy sv. Tomáše, sv. Pavla a čtyř sv. evangelistů; tělo Kristovo mosazné. Italská práce 18. století.

Svícny z mosazi lité a kroužené, dva renaissanční, 038 m vysoké s andělskými hlavičkami na trojhranných nohách; čtyři barokní, 044 nt vysoké, s plochými, kruhovými články; dva barokní, 050 m vysoké, s baňatými články kuželovitými.

Zvony 1. Výška 0'78 m, průměr 0*78 m, kolem koruny široký pás spojených kartuší, v nichž sedí v každé jeden andělíček držící lidskou lebku; pod tím nápis:

GOSS MÍCH CHRISTOFF WALTHER IN PRAG ANNO M • DC • LXV

Pod nápisem vine se řada visutých palmett, na plášti nápis: S. WENCESLAVS.

2. a 3. malé zvony z 19. stol.

Soupis památek umění výtv. Pol. okres Roudnický.

Běškovice - Beřkovice Horní.

Sedláček, Místop. slovník, 21; Rukopisná sbírka topografická v archivu musea Království Českého, heslo: Beřkovice Horní.

Při dělání silnice nalezeny střepy popelnic a skleněné korále barev rozličných. — Pam. VIII. 577.

ZÁMEK zbudovaný v letech 1738 až 1756 od Adama Františka hrab. Hartiga; nyní jest zařízen na filiální ústav pro choromyslné. (Dřívější zámek, nynější kancelářská budova, pochází z r. 1684, jak dosvědčila listina nalezená při bourání staré věže; stavěl ho nákladem Ferdinanda Christiana ryt. Scheidlera zednický mistr Jiří Koncký a tesař Jan Schwarzen-berger z Mělníka.)

Budova zámecká tvoří velký obdélník, k jehož delším stranám přiléhá z jihu rozsáhlý park, ze severu nádvoří; toto je utvořeno z nízkých

lín

LíFiiir ^3

i ! -j

. I «*8, 1

sáSii J

lil

■I |

■    i.—.

mm

. .v

SÍÍV

jí

v* SfH j

m 4m m

■■

ji

?!

Obr. 2. Běškovice. Zámek vystavěný v 1. 1738—1756.

křídel ke koncům zámku připojených a v předu portálovou zdí spojených. Výstavnost obou křídel jest nyní značně pozměněna tím, že se do nich vestavěly nové hospodářské a kancelářské budovy; původně tvořila patrové terrassy členěné na stěnách lesenami, přerušené uprostřed v právo i v levo stejnými stavbami o jedno patro vyššími; západní obsahuje schodiště, východní kapli.

Kaple roku 1773 vysvěcená, je v průčelí opatřena bossaží, přístupna pravoúhlým portálem ploše orámovaným a převýšeným prohybovanými částmi štítovými; nad ním okno zaklenuté obloukovým úsekem a prostě orámované. Vnitřek kaple, 8'20 m dlouhý a 4'00 m široký, tvoří obdélník, jehož stěny jsou v půdoryse oblomeny, v koutech zakulaceny a z každé strany podélné dvěma pilastry oživeny; hlavice těchto s volutami a visutými

draperiemi nesou slabě vyloženou, oblomovanou řimsu, na níž spočívá trojdílné klenutí; toto jest nad oltářem a nad kruchtou valené, nad středem tvoří českou klenbu. Oltářní stůl a tabernakl jsou pěkně zhotoveny z umělého mramoru šedé a růžové barvy, s drobnými, pozlacenými ozdůb-kami dřevěnými; nad ním v prohýbaném rámu dva obrazy na plátně, sv. Rodina a sv. Václav. Oratorium tvoří balkon na třech volutových konsolech.

allegorie podzimu, a stařec oděný pláštěm — zima.

Nádvorní průčelí zámku, dvoupatrové, čítá 21 okenních os, jichž prostřední tři spojeny ve větší risalit, tři krajní z každé strany ve dva menší risality. Střed členěn jest čtyřmi mohutnými polosloupy spočívajícími na hmotných konsolech volutových, zapuštěných do hladkého zdivá přízemku, prolomeného třemi průchody. Polosloupy, jež spojují obě hořejší patra, nesou na barokních hlavicích, ozdobených dvěma volutami a rocaillovým ornamentem vyloženou řimsu, nad níž se vypíná plochý, trojhranný štít; na jeho vršku stojí barokní vása, po stranách pískovcové sochy: mladík s vinnými hrozny

Okna, v každém patře tři, jsou pravoúhlá, ploše orámovaná, lomenými nebo obloukovými řimsami převýšená; prostřední, původně větší a bohatěji orámované dostalo při novější opravě podobu ostatním stejnou. Přilehlé postranní částě průčelí, o šesti oknech střídavě s lomenými a obloukovými řimsami nesou prolamované attiky a vikýře. Krajní risality, dole zakryté později vyzdviženými budovami, jsou členěny velkými plochými pilastry s barokními hlavicemi; nad nimi se vypínají obloukové štíty, v nichž je po jednom barokně vykrojovaném okně; nahoře stojí uprostřed pískovcová vása, po stranách skupiny o dvou andělíčcích.

léto (obr. 2.).

Zahradní průčelí zámku, žádnou přístavbou neznešvařené, velkolepých forem a ušlechtilých rozměrů, jichž dojem se stupňuje (vlastně stupňoval) upravením parku. Podobá se úplně průčelí severnímu, lišíc se jen tím, že přízemek prostředního risalitu otevřen byl (nyní zazděn) do zahrady třemi arkádami na širokých pilířích; nad nimi rovný balkon s novější, jednoduchou mříží. Prostřední okno prvního patra jest orámováno pilastry a vysokým obloukem. Jinotajné sochy na štítě představují tančící děvče — jaro, a dívku se snopem

Vnitřní prostory zámku rozvrženy jsou tím způsobem, že střed přízemku zaujímá prostorná šala terrena do zahrady otevřená; deset čtyřhranných štíhlých pilířů nese na pasech české klenby se štukovými rámy nyní vybílenými (vestavěné příčky dělí nyní celou místnost na několik menších). Po obou stranách ústí dlouhá chodba probíhající podélnou osou celého zámku, spojujíc jednotlivé pokoje; tyto jsou velké a vysoké, do parku obrácené: v některých zachovaly se štukové st r o p y s pěknými ornamenty květinovými, naturalisticky prováděnými. Kdysi bíle lakované dvéře s prohýbanými lištnami vyřezávanými a pozlacenými jsou nyní hnědě natřeny. K nádvorní straně středu připojuje se v právo i v levo dvojité schodiště, jehož stěny jsou jednoduchými pilastry členěny; nyní

Hk

h m

%

li

: tfiÉÉ

ímk

7-'í

- í^íí:

V*'* !

M

iifP

fc.,

\

-

f

A

H

-W;

m^yz

%

vi

&

/ ••

,

PP

*p

■ ...s

i

&

m

/

m

i;:

Hř

fe

i

jest na dvě jednoramenná schodiště rozděleno. Místnosti prvního patra jsou podobně rozvrženy jako přízemní. Střed zaujímá veliký sál, jehož výška prostupovala první i druhé patro (nyní jest vloženým stropem na dvě rozdělen); jeho stěny jsou členěny mohutnými pilastry, jež nesou vyloženou řimsu a na průčelních stranách velké římsové voluty. Do dvora i do parku prolomena jsou v každém patře tři okna. Strop založený na široké podbrádce tvoří jedinou, prostě orámovanou plochu určenou pro rozsáhlou malbu, ale vybílenou. V postranních sálech, spojených jako v přízemí dlouhou chodbou, zachovaly se jedině některé ozdobné stropy ze začátku 19. stol. Pokoje druhého patra jsou nízké, zcela jednoduché, pro služebnictvo určené.

Původní zařízení zámku líčí se v topografické sbírce archivu Musea království Českého ještě r. 1826 jako skvělé; starý nábytek oplýval zlatém a stříbrem, stěny pokryty byly nejbohatšími koberci, pohovky a židle potaženy byly nej dražším damaškem s jemně vetkávanými různými figurami; celek byl prý pozoruhodnou znamenitostí.

V parku, jenž byl na začátku 19. stol. po způsobu anglickém upraven, stojí pískovcový náhrobek představující ženu nad rakvičkou dítěte truchlící; velice dovedně provedená práce v životní velikosti, poznamenává v předu na podstavci:

Xaveři Lederer Sculpsit.

Po straně nápis: Monument douloureuse erigé par un Pere et une Měře Antoinette Comtesse ďHartig mort l’an 1790 (obr. 3.).

Druhá socha stojící ženy životní velikosti nese vedle francouzského nápisu jméno »Hygeia« a letopočet 1795; jest značně poškozena a slabší práce předešlé.

Brozany.

Fr. Beneš v Památkách archaeologických V. 336 (s vyobrazeními dřívějšího stavu); Sedláček, Míst. slovník, 72; Pamětní kniha farní z r. 1770; Wahner, Sammlung alt. u. neuer Nachrichten betreffend die Kirchbezirke und derselben Gottesháuser im Leutmeritzer Kreise, I., 98 v archivu Musea království Českého.

KOSTEL sv. Gottharda, farní, jako takový připomenut již r. 1358.

Budova orientovaná skládá se z obdélníkové lodi s malou románskou věžičkou na západní straně, z kaple k severu přistavené v ranní době gotické, z gotického pozdějšího kněžiště a z renaissanční, jižní věže (obr. 4. a 5.).

Západní věž z přitesávaných a vrstvených desk opukových promíchaných pískovci, zcela hladce omítěná, jest základu čtverečného, ve zdivu románská, vršek gotický. Přístupna jest ve výši prvního patra gotickým portálkem obdélníkovým, s vyplněnými hořejšími kouty; nahoře je prolomena velkými, pravoúhlými okny gotickými, na hranách sešikmenými; nese nízkou střechu taškami krytou.

>■

Wn

'V

Uf

Obr. 4. Brozany. Kostel.

Západní strana, dole hladká, jen kulatým oknem prolomená, nese renaissanční štít zakrytý zpola věží a dělený řimsami na tři patra ; jest prolomena kulatými otvory okenními.

Jižní věž z lámaného kamene zbudovaná a omítěná přistavěna byla v 16. stol. na mohutném čtvercovém základě (4'60 m šířky; síla zdí 1/10 in)\ jest dělena dvěma obloukovitými římsami na tři poschodí. V přízemí na jižní straně portál, jehož pískovcové ostění v polokruhu zaklenuté je orámováno architekturou o dvou

toskánských sloupcích nesoucích na rovné řimse troj-hranný štít; v tomto vytesán z pískovce relief vznášejícího se Boha Otce, v cípech nad

polokruhem andělské hlavičky. Ačkoli bývalý nápis na řimse je setřen, lze dle znaků pánů Vršovců na patkách sloupců vytesaných (půlměsíčky) stanovití, že věž tato vystavěna byla v letech 1530 až 1569. Na téže

straně vystupují v druhém patře tři, v třetím dva kamenné krákorce, na nichž stojí pět kamenných sošek světců ze 16. stol., značně porouchané, asi půl metru vysoké, nevelké hodnoty umělecké; na západní straně nalézají se dvě střílny. V nejvyšším patře na každé straně velký prolom polokruhem zaklenutý, s hladkým ostěním.

Střecha stanová, taškami krytá.

Jižní strana lodi jest opřena dvěma opěráky bez ústupků a prolomena vysokými dvěma okny s lomeným, hladkým ostěním, bez kružeb. Východní stěna lodi taktéž opřená nárožním opěrákem nese renaissanční štít podobný západnímu.

K n ě ž i š tě do tří stran osmihranu zakončené, poněkud nižší lodi, má

[®I.

V;

*|

£_

Obr. í>. Brozany. Půdorys kostela, t/joo*

hladké zdi prolomené pěti okny bez kružeb; jejich ostění je z věnčí opatřeno širokým žlábkem, uvnitř je hladké. Šest opěráků má ústupky vyznačené částmi gotické řimsy ze spod vyžlabené a silným oblounem opatřené. V lomenici na vršku každého opěráku jest vytesáno znamení: 1. dva křížem položené pruty; 2. písmeno tu v troj-

Obr. 6. Brozany. Znamení na opěrných pilířech.

i!

11

FlJ

i;

!■

M.p'1

hranném štítku; 3. písmena ttr; 4. maska lidská; 5. prázdný štítek (obr. 6.). Mezi opěráky zazděna jest část štíhlého sloupku, Spasitelova tvář a hrubě tesaná lidská hlava.

liG

'• -Z5

f=F|,M

lín iiii.

",

Na severní straně přistavěna je vedle barokní sakristie gotická obdélníková kaple P. Marie, opřená hmotným opěrákem pozdějším (na jeho řimse zbytky nápisu: LETHA PAN1E 1611 . . . .) Dvě barokní okénka jsou polokruhy překlenuta.

li''

■O

I'

i.

H|

i—-U—i

Do vnitřku vstupuje se jižní podvěžní síňkou, ze které vedou dvéře renaissančně v pravém úhlu orámované a rovnou římsou nadpražní ozdobené do lodi. Loď 10'09 m dlouhá a 9'38 m široká má docela hladké stěny a valenou barokní klenbu. Nad vítězným obloukem nalézá se fresko představující sv. Gott-harda, an rolnický lid poučuje a poukazuje na hvězdu Panny Marie; v pozadí vyobrazen dok-sanský chrám. Bývalý nápis zmizel: A FVLGVRE aC teMpestate PROTEGE SERVOS TVOS SANC-TE GOTHARDE. (1770).

ÍT

§hi

Druhý nápis označoval tentýž rok jako dobu opravy: SVB BER-narDo neVbaVer PAROCHO Magno labore aC aere re-noVata.

Nad obrazem namalován jest znak Václava Euseba kníž. z Lobkovic, vévody Zaháňského.

Kaple 6'90 m dlouhá a 44-0 m široká, v době ranní gotiky přistavěná a do lodi kostela otevřená dvěma gotickými oblouky, má hladké stěny přerušené jen dvěma příporami; tyto jsou polokruhového průseku opřené o pravoúhlé, nástěnní pilíře (obr. 7.). V koutech zůstaly jen kon-sole žeber; jejich listoví má tvar ranní gotiky. Žebra průseku hrubě členěného (obr. 7.) stýkají se ve dvou kulatých svornících, z nichž v jednom stylisovaný květ.

Kněžiště připojené lomeným, vítězným obloukem, jehož obě hrany jsou prostě sešikmeny, jest 8'25 m dlouhé a 6'40 m široké, do tří stran osmihranu zakončené. Hladké stěny jsou jedině přerušeny dvěma polo-sloupcovými příporami; na jejich hlavicích ovinutých stylisovaným listím a na šesti konsolech, z nichž čtyry v závěru tvoří obrácené jehlance a dva při vítězném oblouku lidské masky, spočívají klenbová žebra profilovaná postranními žlábky a předním trojstranným článkem (obr. 7.); žebra sbíhají se v křížovém poli do hladkého terče, v pětibokém závěru do svorníku ozdobeného vytesanou růží.

Sanktušový výklenek jest orámován gotickou římsou, lomenou do oblouku formy oslího hřbetu; zdobí jej osm lupénků a střední květ, ve štítku jednoduchá, lichá kružba.

Hlavní oltář (obr. 8.), 3'60 m vysoký (s mensou, ale bez hořejší, barokní sochy) a 2'30 m široký, celý z pískovce v 16. století mistrně tesaný, moderním nátěrem znešvařený. Původní mensa jest na patce a na vrchní desce lemovaná rovnými římsami. Ve spodním oddělení dvojnásobného podstavce oltářní výzdoby zobrazeno jest mezi ozdobnými konsoly dole^Stvoření světa; v hořejším oddělení nalézají se tři reliefy: Zvěstování Panny Marie, Večeře Páně (uprostřed) a Navštívení Panny Marie; po obou stranách konsole s festony a hlavami andílků. Velkou střední plochu oltářní zaujímá relief Ukřižování Páně s četnými figurami; v právo i v levo stojí dvojice sloupů, jejichž dříky jsou v dolejší třetině obloženy plochou ozdobou kartušovou, v hořejší části vavřincovými listy šupinatě složenými; na kruhových hlavicích spočívá oblomené kládí s triglify ve vlysu a s vyloženou římsou. Na krajích opět prořezávané konsole s maskami lvů. V hořejším štítě nalézá se mezi prolamovanými křídly a vypnutými karyatidami muže a ženy relief Vzkříšení Páně. Veškeré architektonické částě pokrývá bohatý, zcela ploše tesaný ornament, jehož motiv většinou nápodobuje výzdobu z prosekávaného a na okrajích ohýbaného plechu. Zvláště tato ornamentální práce jest znamenitě provedená, kdežto figurální čásť, vesměs drobné postavy, v nepříznivém materiálu se nedařila tak dobře.

Dva vedlejší oltáře v koutech lodi postavené od faráře Bernarda Neubauera v letech 1766—1772, s nepěknými obrazy Matky Boží a sv. Jana Nep. v nepěkných dřevěných rámech barokních, stojí na místě obou následujících malých, zrušených a do kaple přenešených oltářů renaisančních.

jí

il

I

Mí

Štítili

m:

Wí.-V' ’

ft¥, ?

íť#

S®

m

|lr)

.Ti ■    ..

IV v_;

r V rM% v^*;v *,

f %.

ílV^

Sis ** - '%*.

*

- *

l

*1 ■ 1

i

IžSgs

tÍ5

jg

p

sgií

■

Kf

■

■

nu

1 • -'5 %

■

m

wR

:

i

;>V

v

1

1

m

k¹

I :

v

■

'

■

■jjjj

mákíti

;*■ |jga«gjg&g ggg| _J

H

!

V

-

JÍ§Í

i

j; ■

m

Kfjy)    J

mč> <*■'*'*

" ■

___”

__

'' *

jřSKi

mžSĚ

;

: Mk,

MM

- ' ;

i

¹?

.

fcw I

m

mmm

ÍM

f

M: :

■

r¹

řSÍ "

^ ■■■■ -

ÍT/II

m

j

W:

řrIPÍPI

SsíS

J' ff||^i

-^T*' ^ž»***«k™»«mW

~

.....■...... •"■'

‘m

' -'Vvr

f I: f

* '2* “

pí

Ppi': -í,#*

ji*

'L

i

:,

.

* J

ssssgigi

J

.

IÍ$ÍířS *' »,*S*    • • ■

^'íl

i

—3ř?/,iy

:•

’•>-

2

JB

Si* j. £

'■'V,;.vfe

*/ ” ' ^ "^nxP""

•»>\s

S4:

■~-

#-~íž

ktS5l

J^rt:

ř.í

isŠlP

čSk&FTT™¹

Ohi

■í—.

i’!

ífe

r--Vnť^ .

i»C *,

5®

mm

'3$

•v!

,v

wís*

%é

8S£j ■ -    . .... >- •

2m

:-UívC; v -

’.nS

áĚk

-W'H’

Obr. 10. firozany. Oltář z pískovce tesaný, 1*80 m vysoký.

téměř nadobro:

Oltář odsvěcený (obr. 9.) ze 16. století, celý z pískovce tesaný, 2’42 m vysoký a 140 m široký; na podstavci byl nápis černou barvou namalovaný, jehož zbytek v Památkách archaeologických zaznamenaný zmizel IDssemofjaucp j^aite Bojič ....

itrojen smaté gmeno osíanulo smrtelností.....

Baq prpgčíi frnfo rtakíab ob o imtic kferm trní ....

ran mnic

Predellu oltářní tvoří relief Oběti Abrahámovy mezi ozdobnými kon-soly. Na hlavní desce vyobrazen výjev ze zjevení sv. Jana (12. kap.): K Panně Marii na měsíčku stojící přibližuje se drak oheň chrlící, arcianděl Michael jej potírá; v oblacích se objevuje Bůh Otec. Boky tohoto reliefu tvoří mužská a ženská karyatida; po stranách křídla se znamenitými lidskými maskami. Nad římsou štít s orámovaným reliefem představujícím sen sv. Jakuba; celek zakončen dvěma anděly držícími znak Vršovců (půlměsíc). Celý oltář polychromován, architektonické částě hnědé, figury a krajiny v přirozených barvách, záře zlacené. Provedení stejně dovedné jako při hlavním oltáři.

Oltář odsvěcený (obr. 10.), pískovcový, současný s předešlým, 1'80 m vysoký, l⁻45 ni široký, nese na predellní desce vrytý nápis:

Dmrjrl pro Jjrptřn; najjr — H)]ial 3 mrfrotd; pro ofpraraEbmrmj nap.

BenedjalT bit Ur mr m prítír | ani;

Bal)" íioafcmu (Eturmii mibtrít poritflamj.

Po stranách ornamentované podstavce dvou jónských sloupů s dříky ve spodní třetině ploše ornamentovanými: na hlavní desce relief Ukřižování Páně, po stranách křídla se znamenitými maskami dětskými. Nad římsou mezi dvěma ozdobnými konsoly a postranními křídly s ovocnými festony je relief: Kladení těla Ježíšová do hrobu. Vršek zakončen lomenicí s reliefem Boha Otce. Znamenitým provedením ornamentální i figurální části a polychromu podobá se oltáři předešlému.

Zbytky dvou křídel z varhan, pěkné malby na dřevě ze 17. století 0'37 (0'74) m vysoké a 038 m široké: David na harfu hrající a sv. Cecilie (jsou zasazeny do nepěkného barokního oltáře v kapli).

Kazatelna renaissanční, pískovcová, na sloupu obloženém visutými listy; řečniště dole zaoblené a rýhované, jeho poprsnice sestrojena do osmihranu; pět polí dělených pilastry a nahoře zakončených polokruhy jest vyplněno malbami čtyř sv. evangelistů a reliefem ukřižovaného Pána Ježíše (město Jerusalém jest do pozadí přimalováno); obrázky byly asi dle původních obnoveny.

Křtitelnice pískovcová ze 16. stol, 088 m vysoká má tvar svátého hrobu. V rovné západní stěně naznačuje polokruhový otvor vchod do vnitř; podélné strany a trojstranný závěr členěny jsou obloukovou arkádou na deseti jónských polosloupech. Na okraji novější cínové mísy vyryt věnec stylisovaných květů a nápis:

CHRAMV PANIE * 1664 • 22 • MART. * BROZANSKEHO.

Jiří Brozanský z Vřešowic dal bezpochyby křtitelnici tuto zhotoviti na upomínku svého putování k svátému hrobu.

Epitaf na severní straně kněžiště zazděný (obr. 11.), pískovcová architektura nástěnná, 2’75 m široká a asi 3’00 m vysoká. Dva konsole

s jemným plochým ornamentem, nápodobujícím ozdobu z prolamovaného plechu nesou podstavce dvou korintských sloupů, ozdobené maskami lvů a rozvilinami; po stranách křídlové konsole s festony a hlavami beranů, uprostřed visí kartuš s reliefem Narození Páně. Na střední desce rozdělené na dvě polovice jsou vyryty nápisy:

Xetíja $atttB hraními Hrnjemj Jggmnnb Bctganfkr; ; IDrje-snmin ©ef;o milolít    BjtrafkHjD Babba. 1$) pobieíi;

J^rrabt bttm Barokem; BlaíjoJIaraEttE BQargge Ji^anm; ratj-frí; íjn ^att Bití; ; píac;firaH;o aubolt. Hfa buáiem sraafim ^pva-raoraattt; raebl praní Bof;abogttt; npnrorí; ^rateífřtt; tBarnoJlt;

Bral Je h Bobu a raeítřut Babojft, pramic; ;ie prp;|Tln poJHJírot; h mentu ; nebe, ;ie J^att Bimf; ranla ^luprbrtiha Jrat;í;o k ^obie, Ba-Jleboraal ra íom Jfoba fraaftjfm pr um i ncppna arapma Bol; a ^pafpfele Jropíl⁰ J Bac; rap fn bati |?>anc Bo;ic ntug, a Bt;ri; na raiefu; pafr;ifi raní;í ra obíiqieg Hraug.

Vedle v druhé polovici desky:

Xeíí;a ]$anie hrauniij urinem; part ©ir;t;ít Bnnanfkt; ; IPrpiVorattp (!M;o milojíi (Ppjsarjc B;t;mJ'keí;o Bitboífa íofjo ©rarita bntí;eí;o Bra-gec; lí) Robotu pr;eb fmrfeblnatt ttebieh; rapíríj fjn Bau Buf; ; íiet-hefjo ;armauceni gfa pr pranía ^raijřjn micku raíabpnt j rapgel geli ; raíajíi ;š>wp bn balrkprfj kragiit abp ^paírpl misfo í; robit bo-u;Im j íit kbe; geft raobpncpjraaln išnoafe (Lido ^paftíeíe gel;o tta íe (£;e]íie ;šma|Jcl ntitníjo ©tejkosít j nararatií geíjo |^an Bul;

;aje bn geí;n ralajli, pngal í;n ra bobrpnt pnkngt bn rtnraeíjn geru;alenta, bet;; Bp bní;a raibiel ratecptte BJJaraertefjo.

Hlavní pole nad těmito nápisy zaujímá deska s vypouklými podobiznami obou rytířů v brnění, klečících před křížem (nyní spadlým); k témuž se z druhé strany obracejí obě jejich manželky a tři dítky; pozadí zastřeno záclonami.

Dva sloupy po stranách této desky, ve spodní části bohatě ornamentované, v hořejší kanellované nesou na velice pěkných, korinthských hlavicích oblomené kládí s rytou rozvilinovou ozdobou ve vlysu a vyloženou římsou. Na rozích konsole, jimiž se proplétají mužské postavy. Hořejší deska s reliefem Vjezdu Páně do Jeruzaléma zasazena jest mezi dva pilastry a postranní křídla s festony, vršek zakončen římsou nesoucí nízkou lome-nici. Celek opatřen novým světlešedým nátěrem. Práce znamenitá jak v rozvrhu architektonickém a v komposici reliefů, tak v provedení jemných a vkusných ornamentů i ušlechtilých postav.

Epitaf pískovcový (obr. 12.), předešlému, vedle něhož na stěně umístěn jest, podobný velikostí, rozvrhem i provedením; liší se drobnostmi ornamentální výzdoby a obsahem reliefů: V dolejší kartuši Vzkříšení Páně: na hlavní desce klečí rytíř se synem a dvěma dítky před křížem, k němuž

s druhé strany se obrací manželka s jednou větší a dvěma menšími dcerami; hořejší relief představuje poslední soud, nad nímž v polokruhovém štítě sedí Spasitel jako soudce na zeměkouli, při jeho pravici orodující jeho matka,

#„ .áí^S

S=K

#•

fiSSftíg

•■*■••**

~<v

"í.:

li

4^7

■    '-I

rři

tm

sOlijll m

|á

<*

■-J

f jjj

HÉ

'**A

.-v

émmm.

íif:

, ■ :A

7it yýTVIf

■>'

®Sř

! f 1B!

B)

i I?

&É

r4

i] I

fes

f ;

H'T'‘ ■ Y

^rT l

íí\í

*3

, ■ ‘ÝjnjL *■ ⁴

■v

■>

■ ■.....•• ■_—_____

*> ,

t*-¹ jfi

>s f

' Yr

WĚĚĚĚĚĚ

Wm

7**V«*Ž*

Obr 11. Brozany. Epitaf pánů Zygmunda a Jiříka Brozanských z Vřesovic, z r. 1573, z pískovce tesaný,

asi 3’00 m vysoký.

vlevo světec. Na spodních konsolech jsou zasazeny destičky barevného skla, nekanellované sloupce nesou kládí, v jehož vlysu se střídají triglyfy s křížky, na místě hořejších pilastrů stojí mužská a ženská karyatida. Nápis

na desce pod hlavním reliefem jest taktéž dvousloupcový, v první části totožný se zněním prvního sloupce nápisu předešlého (pana Zygmunda Brozanského). Druhá část’ zní:

’i-

' -i

'i

•4

I!

.-r

K:>

' *W i

*£

■cp;

á.

af

'ÚL

"Př~

¹ - 4

t: .. ti

í-rrr-x^."^' 'fenrr?.

íÉa

řr

-C*™-

m\

h-

'ttg» «**?«* •<«$

.. TÍ

" í »fr

pf

£k-

Vjf

•SJK-

il

'Wí*

i W&ftys'®®*?

>e

!tfg

™„»L 1,1 """"^

\_,M

VJ

* Ťv-

- ••

gfi

5. V

*«

Obr. 12. Brozany. Epitaf Zygmunda Brozanského z Vřesovic a Ludmily Myškovny ze Zlunic, z pískovce tesaný, asi 3*00 m vysoký.

JD;bmtla IBijsshnnina jt Blunq IBanjtlka Hro;ciu;í)o, a sfa-QItqm;í;o Ui;íi;r;t ]3ana Jtjgmunba Bro;anaki;I;o ; HDqtjbraiq, ©bit ;a nim (E;tstn msstkki;í;o ©cla raq nmt Bant Bo;it ntug

Buckem trnem maubrosíi i?ptaroomaíi, ojbobug jimaf mug sroaíou (Hjitosti a .^fíerřrefnosti, kbtjj pak prjggbe (£jas Skonán"

Birooía mgfjo, pitgbu bo f;robu obpocjinuti meíjo, íkam Bitbu (Ejtekaft prjgdmb i?pna Bojpfjo, Bblgbam ocjgrna rngma Boí;a ^pajptelE mpljo, Bacj nu; to bati pane Bojte mug, alujri; ,Ť>megm niilgm manjteíem patrioti mokla na B Bíirjieg íEmug.

Náhrobní deska pískovcová, zazděná pod prvním epitafem, 2’00 w vysoká, 0‘98 m široká, s vypuklým obrazem ležící ženy v dlouhém rouchu ozdobně lemovaném; tvář ušlechtilá, ruce na prsou křížené. Nahoře dvouřádkový, kolem řádkový nápis.

Betfja pante 1578 W Bebieíj na bcn Bghobema Bsnttla m panu Brgsftt Brojena pang Pang Bttita j ^fÍEgnicj, Ulanjielha Brojeneljo Pana Pana liarostama ženinu; j ^qpntoma .Husti) a Ba lf ostenirjiiíj. pan Btiof; racj gj batj potí cllene rojkrjgjjeng.

Náhrobní deska pískovcová, na jižní straně kněžiště zazděná T80 m vysoká, (096 m široká, s vypuklým obrazem ženy v dlouhém rouchu, pod hlavou bohatě vzorkovaný polštář, u nohou znak, kolem nápis:

Beta 1573 m Jíním; po itcbieli iíubtlafe m panu ujhula Brojena Pani Markéta j ^mtrjtcj, pani; na Brojaned) manjtelka .... neí)o pana Bggmnnba Mejessoraec j HDrjessoraicj (Cjgfarjc rjints . .. ge. . Babbg, ínío podjoma* gí. pa Bitoí; racj gi miíofitm tn;í.

Náhrobní deska opuková v dlažbě pod kazatelnou, 096 m vysoká, 056 m široká, s reliefem dítěte ležícího se skříženými ručičkami; znak Vršovců, kolem jednořádkový nápis

ANNO DO. 1559 MARTIS • POST • TMO : OBIT KATHARINA FILIA D • S1GISMV : DE WRZESOWICZ • CYIS ANIMAE MISERE • OM • PO • D.

Náhrobní deska pískovcová, do severní zdi lodi zasazená, 1'62 m vysoká, (086 m široká, s reliefem ženy se sepjatýma rukama; u nohou znak Vršovců; kolem nápis:

Bcttja pane 1595 BDc Gijtmrtck ben pamatki; .§>. Mebarba pití o mang Jroefjo Btroofa bokonaía Brojena pant Jínna Jýanorocjoma je B(Iungtj) . . . na MeIÍ;oíe . .. tuto podjoroana gest m Brgfíit rfíamem; lhieí;o a .. . .

Náhrobní deska pískovcová, do východní stěny kaple zasazená, 1‘70 m vysoká, (086 ni široká, předešlé docela podobná, se znakem Vršovců a nápisem, z části zakrytým:

Beff;a panie 1598 W jírjebn po Jmt (Birjj blití; smrti japtatita nrojena panj Bibmila ÍBrjeJjbroroma j Bltuticj manjielka nrojenefm pana .......

tielo tuto obporjima orjekamage |lamneí;o rafítrjgj]em; fraetjo u B. B. p.

Náhrobní deska pískovcová v dlažbě kaple, l⁻75 m vysoká a (084 m široká, s vypuklým obrazem ozbrojeného rytíře k pravé straně kráčejícího; pohyb elegantní; u nohou přílba, u hlavy dva znaky (půlměsíc a šikmo dělený štít). Nápis na okraji velmi poškozen:

Tria 1588 (?) id [obolu prpeb fmtfrbínon..... brojan|kr; ; líDtgEjninpr;. .. 'BipmfkríjD .... Bubolfa . . uíjrlp .... uungrí a bobotta . . . ^roug. .Barg |^an Buf; brj tnpbtrl raboll rotequau.

Ctiněves.

Dva oltáře v absidách příční lodi, mramorové archi

Chotěšov.

Chrnutím; Bn;hn; U umítán j (D;npcrfut ra Bortím UDiestie Jfcaffmit, íenfo Jmou ubteíal. %tta pante 1589.

íeía Ínugpefro fp2pcpefro eccc beioabe2afefro prnmpefro 2lpí gc2Í fenío jmou ptppeb 2m

x ígnío -f- ptmtt slit meimjE x maíítírr bop; -f- a graaídjo madam.

Tria 1588 (?) id [obolu prpeb fmtfrbínon..... brojan|kr; ; líDtgEjninpr;. .. 'BipmfkríjD .... Bubolfa . . uíjrlp .... uungrí a bobotta . . . ^roug. .Barg |^an Buf; brj tnpbtrl raboll rotequau.

Náhrobek v průčelní zdi kostela z věnčí zazděný, pískovcový. 2'40 m vysoký, T28 m široký, orámovaný pilastry nesoucími lomenici; na ■střední desce nalézal se kříž a klečící postavy (nyní otesané), na třech deskách nápisy (nyní nátěrem zastřené). Dle Wahnerova opisu (1. c., tamže výkres náhrobku) zněly nápisy:

S. IOANNES OLOMVCE

MARTHAE VXORI SYAE ET ANNAE FILIOLAE EX EA NATAE HOC MONVMENTVM PIETATIS ERGO POSVIŤ.

IN CONIUGERA VITA FVNCTAM ANNO 1573 IN OCTAVA VENCESLAI. S. MARTHA MEI QVODA~ COIVX DILECTA IOANIS NAM QVIA ME.....

HOC POSVI CORP. TVMVLO IVVENILIB. ANNIS SAEVA FVIT DÍCTIS SCRIPTIS QV J ET CARCERE DVRAS

'COSVPTA ÍVIDIA TAM ČITO HIPOCRITICA NON INTERMITTENS IN-

SIDIOS AMINAS.

PER DOLVI SORTĚMQ : MEAM CHARIQ : MARITI

INQ : PVERPERIO TRISTICIA OCCVBVI

PARCE ILL1S PRAEC .... LIOREQ ; MEE

IMBVE : SANCTIS ME IVNGITO COIVGIBVS

IN FILIOLAM ANNA DEFVCTA ANO 1574

HOC QUQ : QVAM PEPERIT MERORE PVERPERAE VCTA

FILIOLA EST INFANS ANNA SEPVLTA LOCO.

Kalich stříbrný, 0⁻24 m vysoký, s barokní kupou, na jejímž prolamovaném plášti vy tepány jsou tři poprsí andílků a znaky umučení Páně ■slušná práce 18. stol.

Zvony: 1. Výška 1T0 m, průměr 1T 6 m; ucha s pletenou ozdobou, Polem koruny dvouřádkový nápis:

x Puťa bop;f;o ípspxxí)o pprítsfrjfjo ítgiqaířto tx\tí\ý)o Pie rit; a k djroaír panu hobit a to|]em sroalpm a mgír mafcp bo;rr a k sinalém

u (©ntfjaríu bo

kngait a íeuíd ;tmm gesí bgelait nb mpsfra íomajje ra IpífjmntErgjrirl; íruío íuidu ;a pana gtyqika a ;ar;rf;g rgdjíatgr.

Na plášti vpředu relief sv. Gottharda, vzadu sv. Václava.

2. Výška 0'84 m, průměr 0’84 m, kolem koruny ornamentální pás, v němž tritony drží prázdné štíty, pod ním visuté akantové listy. Na plášti nápis:

LETHA 1641 SLYTY GEST Zwon Ten

TO KE CZTI A K CHWALE PANA BOHA WSSE MOHAVCYHO BLAHOSLAWENE PANNY MA RYE A WSSECH SWATYCH K Z A

LOŽENI Chramv Panie So Gottharda do Miestis Brozan • od Stanislawa Zwonarze w Miestie Ravdniczy nad Labem. © za Starssych Osadnich

IANA SWOBODY • RYCHTARZE • lANA HVGY. SSIMONA

Holvba. Matiege Worassyczkyho Konsselyw. IanaWysokyho Iana Mrwy a Matiege Lanczmona kostelnikvw.

Uprostřed relief sv. Gottharda, na druhé straně znak Pernštejnský

a nápis:

Za Panowani Oswiceneho

Knížete a Pana Pana Wacla-WA SWATE ŘZIMSKE RZISSE KNÍŽETE A Wladarze Domv Lobkowskeho Pana na Chlymczy, Gistebniczy, Ravdniczy Holessowie w Negsstatv, Ssternssteinie a Brozanech G.M. C. Dworzske Waleczne Rad dy. Komorníka Neywyssiho polního Zegkmi

STRA A NARZYZENEHO NEGWYSSYHO DlEDICZNE-ho Pana Tež Kolatvry.

Za sprawy Hegtmanske Mikolasse Waczlawa Wolewskyho.

Na dolejším okraji, kolem něhož se vinou visuté akantové listy, vyryt po ulytí zvonu nápis:

Bttbtjř ®mmo partie ^ntíjmaítna ab íořroíjo řjasu af rtarattřnp

3. Výška 0‘67 m, průměr 0'67, plášť hladký, štíhlého útvaru; kolem koruny gotický nápis;

Iittasř ♦ martus * toíratntes ♦ ntafyzrn ♦ magfer • fjilltíiranffj.

Na náměstí socha sv. Jana Nepom. na barokním podstavci, byla dle chronogramu postavena r. 1726, jest bez zvláštní hodnoty umělecké.

TVRZ

na kopci ve vsi, původně sídlo rytířů z Brozan (vymřeli r. 1417), pak majetek panenského kláštera v Teplici, po menších změnách od r. 1520 majetek Jaroslava Brozanského z Vřesowic, jehož potomci ho prodali od r. 1569 Kristofovi z Hazmburka; od r. 1617 náleží rodu Lobkovickému. Nynější stavbu započal Jan Zbyněk Zajíc asi r. 1599; z tvrzi ve švédských válkách několikráte vydrancované zachovala se jen čásť tvořící nepravidelný obdélník jednopatrový, z něhož vystupují dva arkýře úplně vyzděné, římsami opatřené a hladce omítnuté. Pod omítkou stopy zašlých sgraffit; tyto popisují se v záznamu archivu Roudnického:

í. pastýřská jeskyně, do níž svítí hvězda na Ježíška v jeslech ležícího,, vůl a osel naň dýchají. Marie a Josef sedí vedle. Dole nápis: EGO SVM VIA 1563.

V čele hradu proti Doxanům Spasitel na kříži, P. Marie a sv. Jan, dole VERITAS.

ET VITXS MDLXIII. Znak pánů z Vřesovic.

Vedle Ježíš Kristus an vstal z mrtvých, kámen z hrobky odvalený, stráž omráčená, dole

Pak následovalo Nanebevstoupení Páně s nápisem: E TERA ELE-VATVS Dále dvě postavy s nápisem: SAMSON — PALLAS.

Pak asi tři znakové pánů z Vřesovic, nad jedním z nich:

ARMA EXCTVM SIGISMUNDI DE WRZESOWICZ.

Na západní straně:

PROVERBI — CAPIT — FALLAX GRATIA ĚT VANA PULCHRI TVDO . MULIER TIMENS DOMINŮM (!)

Ljítraa milují mama gí Braja Jma bof;abugna . ..

Vedle zobrazena byla víra, naděje a láska se zbytky nápisů:

FIDES EST Wira

SPĚS EST OPINIO, QUOD TVM SPERAT Nadege

CHARITAS EST QUXE ITA AB AMORE DIFFERT QVOD AMOR GENUS

CHARITAS SPECIES Laska

MLÝN pod tvrzí jest jednoduchá renessanční budova obdélníkového půdorysu, o jednom patře, ozdobeném na všech čtyřech stranách stejnoměrně provedenou sgraffitovou rustikou a jednoduchým vlysem s půlkruhovým ornamentem, ze 16. stol.

Brzánky.

Na polích Polabských nalezeno několik »pecí« s popelem a v něm kusy jeleních parohů; patrně sídliště starší; na hoře Sovici směrem k Vetlé sídliště typu hradištného tamtéž kam. mlat. — Pam. VII. 577 XI. 552.

Bříza.

V hliništi kostra s nákrčníkem ze zlatých kroužků a silného drátu, se zlatým plíškem na prsou, se 4 stř. přaskami, s hroty šípů a kusem okysličeného železa; u nohou byla bronzová nádoba; přazka na zámku roudnickém. — Pam. arch. VIII. 152.

Budeničky.

Blíž Budyně, hmotný kamenný mlat. — Pam. V. 36/. XI. 552. Šnajdr 15. u Roudniček.

Budyně.

Janda Antonín, Dějiny města Budyně nad Ohří, 1892; Sedláček, Míst. Slovník, 80; Rukopisná sbírka v archivu Musea Království Českého, panství Budyně.

Nalezeny bronzový meč, nůžky, kruh nádoby.

Budyně, původně statek knížecí, který si r. 1173 odstupující od vlády král Vladislav vymínil. Přemysl Otokar I. r. 1218 a Přemysl Otokar II. r. 1267 a 1270 zde přebývali; tento vysadil Budyni jako město, v němž brzy vzniknul hrad královský. Zároveň asi založen byl děkanský chrám

-M

'//

\o

-i

St)/

lili

i?

-i

-H^rrrrrrrrr

Obr. 13. Budyně. Disposice města: 1 hradby ; 2 bašty zámecké ; 3 Říční brána ; 4 bašta ; 3 Pražská brána ; 6 Matkobožská brána ; 7 Slánská brána ; 8 Kostel děkanský; 9 ku kostelu hřbitovnímu; 10 zámek; 11 most.

a ještě ve 14. stol. kostel hřbitovní. Král Jan prodal r. 1336 celý statek Zbyňkovi Zajíci z Hazmburka, jehož rod již ve 14. stol. nynější zámek vystavěl a později přestavoval. Po požáru r. 1494 kostel děkanský obnoven. R. 1506 zaměněno právo magdeburské za právo Starého města Pražského. V 16. stol. nastal nový rozkvět města za Jana Zajíce z Hazmburka (1514 až 1553), jenž věž a zařízení kostela obnovil; r. 1551 však se dožil valného poškození hradu výbuchem prachu. Jan Zbyněk Zajíc (1596—1613) pře-

;•

ÍSJ

stavěl a skvěle zařídil zámek, ale zadluživ se velmi, musel prodati celý statek r. 1613 Adamovi ze Šternberka; od r. 1676 náležela Budyně knížecímu rodu Dietrichsteinskému, po němž panství zdědili hr. Herbersteinové. Starobylý ráz města zničily požáry r. 1494, 1551, 1669, 1759, 1783 a 1787 tak že jedině staré vyobrazení jej zachovaly, zvláště drobnomalba ze 16. stol. v rukopise dvorní knihovny videňské č. 8091 (obr. 14.) a rytina z r. 1612 v Paprockého Diadochu, o stavu městkém str. 210.

Kg

——zrzír⁻

^fpilgSi f ’

-Oi|

fS3 ||fl|

/j

s<

3 Srn*

>t

:Sř v

sady

33. »

tm

ES

>1

rf

■ti

t'V-

Ěllř

W\

mm

Obr. 14. Budyně. Náměstí dle drobnomalby z pol. 16. stol.

HRADBY MĚSTSKÉ (Janda 1.

c. 68), pocházející z druhé polovice 13. anebo spíše z první polovice 14. století, zachovaly se již jen z malé části; obepínaly město v nepravidelném obdélníku ze strany severní, východní a jižní, jsouce na západě připojeny ku hradbám zámeckým. Utvořeny byly z vnitřní zdi 2'00 m tlusté a 7⁻00 m vysoké, z parkanu 9'00 m širokého a z příkopu 8'00 m širokého a 4‘00 m hlubokého, na obou stranách vyzděného. Zdivo skládá se z vrstveného pískovce, lámaného ve větších kusech. Jediná bašta v severovýchodním rohu města se zachovala; jsouc vystavěna na základě čtyřhranném do výše dvou pater, a střílnami z města obrácena, měla za úkol chrániti stavidlo, jímž se nadržovala voda vpuštěná do příkopu z rybníku Matkobožského ; slouží nyní hospodářským potřebám. Podél vnitřní strany zdi městské obíhala ulička

stála u domku č. 1. v děkanské ulici,

a«

nyní zastavená, která spojovala čtyry brány opevněné věžemi a r. 1821 a 1839 zbourané: »Říční brán

u č. 72 v ulici ku dvoru panskému. Fort na v pozdější době na severu k židovskému předměstí prolomená byla zbořena r. 1830. Z ozdobných částí zachoval se jediný znak z brány Pražské, nyní zazděný do průčelí pivovaru na náměstí. Jest pískovcový, asi 1'00 m vysoký a nese na šikmo postavěném štítě znak města Budyně; nad ním vysoká přílba s vlajícím závojem (látkou). Dle tvaru pochází z první polovice 14. století (obr. 15.).

» Pražská« před kamenným mostem, *M a t k o b o ž s k á« u č. 51 v ulici k hřbitovnímu kostelu vedoucí, a »Slánská

■ 'm

; , g V'

KOSTEL SV. VÁCLAVA, dě

4'

Obr. 15. Městský znak z bývalé Pražské brány.

zaczzfÁ

W22& -

:;7u

mm

, v.

ni

■w■ ■ť-ď-ť-r—1*    r*

Obr. 16 Budyně. Půdorys kostela děkanského. (*/r»oo)«

kanský, založený asi velmi záhy, byl při vysazení města v 13. st. bezpochyby vystavěn jako jednolodní gotická budova ; jižní kaple brzy připojena. Po požáru r. 1494 byla věž zvýšena Janem IV. z Hazmburka a jeho manželkou Markétou Minsterberskou; vnitřní zařízení zároveň obnoveno (zachována starší tumba z r. 1478 jako mensa oltářní, velký obraz Ukřižování Páně, dva skládací oltáře, křtitelnice z r. 1531 a několik náhrobníků ze 16. stol.). Orloj na věži připomíná se již r. 1520. Dle vyobrazení ze 16. st. v rukopise dvorní knihovny vídeňské č. 8091 (obr. 14. a 17.) měl kostel tehdy nad lodí vysokou štíhlou střechu a nad kněžištěm střechu na dva štíhlé stany rozdělenou. Po požáru r. 1669 hlavní loď zaklenuta, r. 1710 prý severní kaple (loď) přistavěna; r. 1759 kostel od Prusů vypálen, načež r. 1775 věž asi o tři metry zvýšena. Hlavní oltář postaven r. 1770, asi současně se sochou bolestné Matky Boží; zvony zavěšeny r.

1782. Hřbitov kolem kostela byl obehnán zdí teprve za císaře Josefa II. zbořenou.

Budova jest orientována, z lámaného kamene, omítnuta (obr. 16.).

Průčelí, před kteréž vystupuje moderní lesenovaná předsíňka portálová, je barokní, brzy po r. 1669 zbudované, členěné čtyřmi hladkými

pilastry; mezi těmito stojí v postranních výklencích pískovcové sochy sv. Sebastiana a sv. Rocha, nevalné hodnoty umělecké. Střed zaujímá okno polokruhem zaklenuté a orámované. Na dorských hlavicích pilastrů spočívá nízké kládí nesoucí nevysoké hořejší patro, členěné dvěmi lesenami, prolomené čtverečným oknem a doprovázené postranními volutami, vedle nichž stojí sochy sv. Floriana a sv. Vavřince. Vršek zakončen trojhranným štítem, do jehož seříznutého středu postavena socha sv. Václava celek zakončující.

Podélné strany jsou hladce omítnuty, převýšeny nízkými lomenicemi a prolomeny ploše orámovanými okny v polokruhu zaklenutými.

Kněžiště opřené sedmi vysokými opěráky (s ústupkem) je prolomeno šesti štíhlými okny gotickými (obr. 18.); jediné severní okno jest dvoudílné, s kružbou čtyř měchýřků do kruhu zasazených; druhé severní okno jest prázdné; zazděné okno východní mělo kružbu, z níž viděti lze dva páry nosů; v tomto oknu stojí nyní barokní socha sv. Vojtěcha. První jižní okno podobá se východnímu, druhé má pouze jeden pár nosů. Ostění všech oken jest hladké. Opěráky vybíhají v pilastry nesoucí oblomenou římsu okapní.

Střecha je sedlová, kůrkami krytá.

Věž pravoúhlého základu 6'70 m široká, je zcela hladkou omítkou opatřena a nahoře prolomena na každé straně velkým oknem zaklenutým v polokruhu. Po stranách východního okna jsou zazděny dvě kamenné desky do čtverce orámované, se znaky pana Jana IV. z Hazm-

burku a jeho manželky Markety Minsterberské, kteří věž po požáru 1494 obnovili.

•4-4

fv

!?

5egs&.'

rrn

r<

ř~%

«'f

v-v

•'

fei«

!'v.

*4.

?!

*".z,-. t<4®f

íi ff

ít

*'■

liif •

F\

Obr. 17. Budyně. Kostel děkanský v 16. stol., dle drobnomalby.

Okapní řimsa jest uprostřed v polokruhu nad ciferníky hodin vypnuta. Hodiny připomínají se na věži již r. 1520. Střecha cibulovitá, s lucernou, plechem pobitá.

Portál na jižní straně (přístavkem zakryty), gotický, jest zaklenut lomeným obloukem, jehož ostění má v průseku dva oblouny a hruškovitý článek mezi čtyřmi žlábky (obr. 19.), měří ve světlosti 2'55 m výšky a P56 m šířky.

Vnitřek jest třílodní; hlavní loď 2640 m dlouhá, 7’70 m široká, upravená brzy po r. 1669, má stěny členěné sdruženými dorskými pilastry,

na nichž přímo spočívají dva páry polokruhových pasů, nesoucích trojdílné,, barokní klenutí křížové. Postranní lodě jsou ku středu otevřeny každá dvěma neozdobenými polokruhovými oblouky opírajícími se uprostřed o široký pilíř.

Jižní boční loď, 12'60 7n dlouhá a 5'12 m široká, je zbytek gotického kostela. Její klenutí o dvou křížových čtvercích má žebra hruškovitého průseku (obr. 19.); tato stýkají se ve dvou hladkých, kulatých svornících a spočívají v poloviční výšce zdí na konsolech, obrácených jehlancích,. z nichž jeden nese baldachinkovou ozdobu (obr. 19.).

i'

ca

DM«

|ininnf f j⁷ \ \

r3 M

Obr. 18. Budyně. Okna děkanského chrámu. I/40.

Severní loď, 13'00 m dlouhá a 5'00 m široká, prý teprve r. 1710 přistavěná (Janda 1. c.), má dvě barokní křížové klenby založené na páru polokruhových pasů; architektonická úprava podobá se docela hlavní lodi.

Vítězný oblouk jest polokruhový, hladký, v náběhu přerušený dorskými hlavicemi pilastrovými.

Kněžiště gotické, 10'55 m dlouhé, 5⁻90 m široké, zakončené do pěti stran dvanáctihranu, má stěny hladké; v jižní zdi je polokruhový, ne-ozdobený výklenek pro sedilie. Klenba skládá se z jednoho čtvercového pole křížového a ze závěru sedmibokého; obě strany, jimiž závěr se připojuje k podélním zdím, jsou prodlouženy, aby klenba nabyla souměrnosti. Žebra průseku hrubě klínovitého (obr. 19.) spočívají v poloviční výšce zdí na konsolech; z těchto jeden představuje lidskou hlavu, dva jsou zakulaceny, ostatních sedm má tvar obrácených hladkých jehlanců. Dva svorníky tvoří hladké, kulaté desky.

Sakristie v přízemku věže a zcela podobná komora v prvním patře mají křížové klenby; jejich žebra až k podlaze splývající a v hladkých svornicích křížená mají průsek členěný dvěma postranními žlábky a předním trojhranným článkem (obr. 19.).

Hlavní oltář, r. 1770 postavený, původně mnohem větší, tvoří nyní tabernakl, na němž stojí sochy sv. Václava,

Víta a sv. Ludmily v přepjatě affektovaných po-sách ; řezal je spolu s několika menšími sochami Bartholoméj Eder (tento sochař pocházel z Tirol, usadil se před r. 1760 v Budyni, kdež zemřel r. 1778 v stáří 67 let; byl pro město i okolí velice činný).

Vedlejší oltáře:

Dva v hlavní lodi slabé z 18. stol.; v pobočních lodích dva moderní oltáře, při nichž však znamenité památky:

i    I

*---22 s---*

Á---21 - -i-

i lil 11 lir

■ii--

Obr. 19. Budyně. Průsek žebra ve věži, v jižní boční lodi a v kněžišti; průsek ostění portálu a konsol v jižní lodi děkanského chrámu. 1/20.

-7:

MSI

••

==========

mm

Safflít

Mi

Xi

r.

'mmi

;í,y.

riiáL.

Obr. 20. Budyně. Oltářní mensa, bývalá tumba náhrobní z r. 1478.

Oltářní mensa v jižní lodi (obr. 20.), původně volně stojící náhrobní tumba Anny Opavské, manželky Jana z Hazmburka (f 1478); gotická, 205 m dlouhá 1'05 m široká a 1‘10 m vysoká, z pískovce tesaná; na přední straně ve třech čtvercových polích do kruhů zasazené

štíty znakové: orlice slezská, odřivous (pánův z Kravař) a rozpoltěný štít. Na šikmé římse oblounem lemované stopy nápisu reliéfního (nyní téměř ■docela vyhlazeného), kolem v jednom řádku se vinoucího; překlad jeho latinského znění podává Janda, 1. c. 27:

pana Jana Zajíce z Hazm-

burka a z Kosti zde pohřbena. Modlete se za ni. Léta páně 147(8).

Obraz na oltáři v jižní lodi na dřevěné desce 3‘00 m vysoké a 1 '22 m široké, představuje Ukřižování Páně s četnými figurami skoro poloviční velikosti, plnými života a výrazu; zvláště prodchnuta je skupina žen s Matkou Boží (v modrém plášti) a Marie Magdaleny v předu klečící (s červeným rouchem a bílým pláštěm). Hejtman na šedém koni v módním kroji z červeného brokátu s bílým lemováním, v červených nohavicích a vysoké

'■

li

i-

i.

t/*'

čepici z hnědé kožešiny. Druhý jezdec na hnědouši, v plášti ze zeleného brokátu s bílým kožíškem kolem krku, má na hlavě modrou čepičku bílým kožíškem lemovanou, Za nimi vojínové v brnění a pokřikující židé. V pozadí daleká, skalnatá krajina s lesy a městem ; v levo v popředí dva pochopové se rvou při hře o roucho Ježíšovo. Znamenité dílo nizozemského původu z druhé polovice 15. století, přesné v kresbě, jasné a syté v koloritu, doposud dobře Zachovalé (ačkoli barva již počíná odprýskávat), místy opravované.

Obr. 21. Budyně. Socha bolestné Matky Boží od Barth. Edera z let 1760—1770 v děk. chrámě.

Socha bolestné Matky Boží na oltáři v severní lodi (obr. 21.), v životní velikosti, znamenitě ze dřeva řezaná od budýňského řezbáře Bartholoměje Ederci, ve výrazu plně vystižená, ušlechtilých tvarů ; nově polychromovaná.

Desky skládacího oltáře ze 16. století (obr. 22.), L06 ni vysoké, dohromady 2‘08 m široké, malované na zlaté půdě s vtlačeným brokátovým vzorem; ve středním poli Bůh Otec v bílém rouchu a červeném plášti a Syn v červeném plášti; sedí na dvojité duze nad oblaky, jež vycházejí ze čtyř lidských hlav, repraesentantů čtvero hlavních směrů světa. Na vnitřních stranách křídel zobrazeni jsou sv. evangelisté; sv. Janu na ostrově Patmosu zjevuje se Spasitel, ostatní tři sedí při stolech píšíce ve velkých knihách. Zevnější strany křídel jsou též na čtyři pole dělená.

ajriiii l¹ WteaH|8lMfc.ťv^^

“7]

F>

,1

I-

li

i-

XI

iflP

—i. ž—hv 'WS mjs* JliPF' • ■

i!

íi

tř

’7

■F*

'=V~'

\f

r U; > . ■ m-i§

Via

i

f it

$!:

•'

íT

n ■.

h>

■A,

[•v

kí

rr

řf&ía

|>

myfř ^\/|i

a/ f/í \yj

•v

ři ■&

#** ’-i

%v ;%#*«

m.., A

il

-ífe:

U''i

Šij

ií

fl

' ;V?

-J

jJČ -„1

Í£

K. BELLMNN PHOTOTYP.

Oltářní deska v děkanském chrámě budyňském, malovaná v druhé polovici 15. století, 3 m vysoká.

.

■

■

i

:

%

*

í

V    hořejších dvou čtvercích Umučení sv. Šebestiána; na levém křídle: světec uvázán ke stromu; na pravém křídle: dva vojínové střílí na světce z luků k rozkazu hejtmana oděného turbanem a kabátem ze zlatého brokátu.

V    dolejších polích v levo sv. Konstantin, stařec s dlouhým vousem v červeném plášti se širokým hermelinovým límcem, s černou čepičkou na hlavě zlatým žezlem a říšským jablkem v ruce; v právo sv. Helena v zeleném rouchu zlatě lemovaném, v purpurovém plášti podšitém hermelinem, s korunou na hlavě. Důkladná práce 16. století, šitých barev, tvrdé ale přesné kresby, rázu německého.

Desky skládacího oltáře malované, 1 05 m vysoké, celkem 1 90m široké; na prostřední desce jsou spojeny v jeden obraz tři výjevy: Madona modlící se k božskému dítěti, Bůh otec a holubice sv. Ducha nad nimi —

i—

li

::

1!

Obr. 22. Budyně. Skládací oltář malovaný ze 16. stol. v děk. chrámě, 2’08 m široký.

vpravo Ukřižovaný — vlevo vzkříšený Spasitel; v popředí řeka, v pozadí krajina s městem. Na vnitřních stranách křídel Křest’ Páně a Stětí sv Jana Křt., na zevnějších stranách čtyři sv. evangelisté (jen Jan a Marek se zachovali). Slabá práce 16. století.

Epitafium pana Jiříka Zajíce z Hazmburka a jeho manželky Brak-sydy Ličkovny z Ryzmburka, touže rukou na dřevě r. 1577 malované, v jižní lodi, 1’68 m vysoké, 1'38 m široké; uprostřed nad prázdným hrobem, k němuž přicházejí tři sv. ženy, vzkříšený Spasitel, v levo v pozadí dva zápasící vojínové, v právo krajina s městem. V popředí klečí v levo rytíř s dvěma hochy a dítkem, v právo manželka se čtyřmi většími a dvěma malými dcerami (dítky toho času zemřelé jsou označeny bílými rubášky); u muže znak hazmburský, u ženy znak ryzmburský. (Nápis vyřezávaný a

zlacený na tabulce k epitafu kdysi náležející ale nyní ztracené jest otištěn u Jandy 1. c. 34.)

Kazatelna barokní, ozdobená bohatými řezbami ornamentálními, konsoly volutovými, festony a postavami čtyř sv. evangelistů; práce ve figurální části velmi slabá, v ornamentální části poněkud lepší, z 18. století.

Křtitelnice pískovcová (obr. 23.), renaissanční, 1‘25 m vysoká; kolem patky čtyry delfíny, gotisující dřík šroubovité točený nese čtyřhrannou, ořimsovanou desku, na níž spočívá kotel; kolem jeho zaobleného spodku drží čtyři andílkové štíty, na nichž jsou vytesány znak hazmburský, znak

§g«S

\£i

minsterberský, tři prázdné štítky a mužská hlava v profilu. Plášť kotle členěn kolmými válečky nahoře zakulacenými; hořejší okraj ořimsován, ve vlysu dvakráte vyryt letopočet 1531. Dle znaků a letopočtu zřízena byla křtitelnice tato od p. Jana Zajíce IV. z Hazmburka.

11

rďi.-u, 4*.%

I m

■ d

Dvoje lavice barokové s vyřezávanými rozvilinami akan-tovými na čelech a postranicích, značně poškozené, 18. stol.

Obr. 23. Opuková křtitelnice v děkanském chrámě z r. 1531, 1'25 m vysoká.

Náhrobníky v jižní a severní lodi: 1. deska červeného mramoru 2*11 m vysoká, 1'40 m široká, do zdi zasazená, s vypuklými obrazy rytíře v brnění (na prsou má křížek) a jeho manželky v dlouhém plášti, s čepcem na hlavě, klečí z obou stran kříže. Jak v krojové části tak v tvářích pěkně provedená práce 16. stol. bez nápisu ; náhrobek náležel Janu IV. z Hazmburka (ý 1553) a jeho manželce Markétě Minsterberské (f 1551.)

2.    Deska červeného mramoru 1'90 m vysoká, 0'85 ni široká, s reliefem ženy v dlouhém plášti, se sepjatýma rukama; na hlavě má vzorkovaný čepec, u nohou znak ryzmburský, kolem nápis:

Bsíí;a J^ante 1:5:7:.... po siu. PBaticgi; Bppojioln Boprn Mmrpla Uropna J^ant Brařtfpba Bagtcproa JTiqhmua i Btjpnlntrít (a a na Mlžmým) J^ana (Snrjifjo Jagtrc j J|ajnímrka a na JB(šeném) Pt(Iášfer). j$v. S(obroíit)é). na B(sfcmie). Blanpelka fttfo J$(otfjooána). gí. gegtjfo Bíitsi). J^(an). B(uí;). raci ntilojítto lupli. (Doplněno dle Jandy 1. c. 34.)

3.    Deska pískovcová, 2‘04 m vysoká, 0'95 m široká, s postavou ležícího rytíře obrněného, s přilbicí u nohou a hazmburským znakem; na vy-sívaném polštáři pod hlavou vyryta písmena KA; kolem nápis: %tíl)ň partie ♦ 1572 ♦ W Robotu prjeb neMeli innocauií Mmrpeí Hro^ntj }$an Brtssfof Jagic \ Ifajrtburka tta Bcnjanerfj a na Ifosíientqid; QMjojfo Buflt pit Bttol) milo Jitro raq bEijíi

Monstrance stříbrná, pozlacena, 0'66 m vysoká; na ovální noze tepaný ornament rostlinný, nodus kulový, záře paprskovitá, s bílým věncem. Empírová práce označená na noze značkou P R a pražským znamením s letopočtem 1810 nebo 1816.

Ciborium stříbrné, pozlacené, obložené tepaným a prolamovaným pláštíkem s rostlinnými motivy z bílého stříbra, 18. stol.

Kalich z pozlaceného stříbra, 0'275 vi vysoký, se silně vypuklým kartušovým ornamentem a hrubě provedenými naturalistickými květy a nástroji umučení Páně, 18. stol.

Kalich stříbrný, částečně pozlacený, 0'24 m vys. s kartušo-vými ornamenty silně vypuklými, 18. stol., na noze značka

Pa čiřikal pozlacený, 0'38 m vysoký, noha a nodus bohatě ornamentálně vytepávané, na paprskové záři pět kruhových schránek na ostatky kolem větší střední kartuši; pěkně rozvržená práce v provedení detailu slabší, 18. stol. (pochází prý z Doksan).

Kasule empirová, festonová výzdoba, malba jehlou z barevného hedvábí, s přišívanými sojčími péry, pěkně provedená.

Zvony: 1. Výška 1 10 m, průměr 1‘15 m\ ucha ozdobena lidskými maskami, kolem koruny festony; na plášti z jedné strany relief sv. Václava a nápis:

SanCte WenCesLae DeVM eXora ne nos Igne pVnIat

Dole: IOHANŇ GEORG KUHNER GOSS MÍCH IN PRAG 1782.

Na druhé straně znak Dietrichsteinský a nápis:

ZA CSASV PANOWANI GEGICH MILOŠ:

KNÍŽETE P. P. KARLA Z DIETRICHSTEGNV

VEN. P. P. KARLA SADILA NA TEN CZAS DIEKANA.

Dole kolem festony.

2.    Výška 090 m, průměr 0 90 m; ucha ozdobena maskami, kolem koruny festony, na plášti z jedné strany znak Dietrichsteinský, z druhé strany postavy sv. Jana a Pavla, latinská modlitba a nápis:

IOHAN GEORG KUHNER GOSS MÍCH IN PRAG 1782.

3.    Výška 0'70 m, průměr 0'70 m, s ozdobami a nápisy týmiž jak předešlý, s reliefem sv. Karla Borom.; z r. 1782.

4. —6. Tři malé zvonky novější.

>Q

KOSTEL MATKY BOŽÍ SNĚŽNÉ, hřbitovní, stál již ve 14. sto-

letí; Anna Opavska (f 1478) věnovala k němu zvon. Z pozdní doby gotické

pochází kropenka a kazatelna o kostel opřená. Za Jana IV. z Hazmburka (f 1551) byl kostel obnoven, z kteréžto obnovy pochází bezpochyby věž: ze 16. století četné náhrobníky. R. 1603 byl kostel po nějaké opravě znova

vysvěcen (zemský archiv). R. 1620 postaveno sanktuarium. Na začátku 18. století celý kostel obnoven, nový hlavní oltář r. 1713, kazatelna v letech 1762—1772 postavena. Kostnice 1764—66 vystavěna; za děkana

SDíSLi

Sadila (1772—1791) kostel zmoder-nisován. Roku 1882. kostel restau

rován a jeho věž zgotisována.

V jejím sousedství stávala až do let 60tých našeho století kaple sv. Anny, prý románská, nyní zbořená (Janda 1. c. 82).

Budova orientovaná, zděná a omítnutá skládá se z gotické obdélníkové lodi, současného užšího kněžiště a z renaissanční věže k východní straně kněžiště v 16. století přistavěné.

Západní strana je zcela hladká, uprostřed prolomena portálem zaklenutým v polokruhu; nad ním moderní okno. Na rozích nízké opěráky s malými ústupky a římsou. Okapní řimsa kolem kostela obíhající je gotická, ze spoda žlábkem opatřená.

Jižní strana lodi je hladká* opřená třemi opěráky a prolomená jediným velkým oknem bez kružby* s hladkým, v oblouku lomeným ostěním.

Do zdi zazděn ve výši několik metrů zbytek nějaké gotické plastiky,, tesaný arkýřek průseku čtverečného s třemi okénky, pouze několik centimetrů vysoký.

Kněžiště do tří stran osmihranu zakončené jest na jižní straně opřeno opěrákem a prolomeno dvěma okny předešlému oknu podobnými. Východní stranu kněžiště kryje věž. Severní strana jako jižní.

Věž, základu pravoúhlého, 363 a 3‘96 m měřící, ku kostelu přistavěná, byla renaissanční, nízká, s pravoúhlými okénky; r. 1882 zvýšena a gotisována.

Severní strana lodi je hladká, prolomená portálem, jehož slabě lomené ostění jest profilováno žlábkem a oblounem.

Kazatelna (obr. 24.) k této straně lodi z věnčí přistavěná, pochází prý ze zbořené kaple sv. Anny; nízký, zděný podstavec roubený oblounem

if

■■ ,v:

■ *í

| %:■ ■%/ f n

i >,yL. |

*

lip •..

|lp(k. f' ..'

/v

<‘A

li ri.

>■

...

:'X‘-

ý.

á®j

SsWpfe

. a

'£*kujĚĚ:

“látwi

Sllrcfl

Ít«í

Obr. 24. Budyně. Gotická kazatelna při hřbitovním kostele ze 16. stol.

nese tři strany poprsnice do osmihranu sestrojené a z pískovce tesané; prosté orámované výplně tvoří liché kružby dvojího tvaru; pozdní gotika ze začátku 16. století.

Vnitřek v lodi 18'65 m dlouhý, 10‘40 m široký, v kněžišti 9'92 m dlouhý a 7'55 m široký má zcela hladké stěny a rovný strop.

Hlavní oltář r. 1713 postavený od Jakuba Hrubého, primasa města. Budyně a obnovený r. 1772 (nápisy u Jandy 1. c. str. 77.) jakož i dva vedlejší oltáře z konce 18. století jsou ozdobeny četnými řezbami figurálními i ornamentálními nevelké hodnoty umělecké.

Mí

sítu

te-

l_

Kazatelna zjednaná děkanem K. A. Bártou (r. 1762—1772) je pěkně provedena z umělého mramoru růžového a šedého a posázena ozdůbkami ze dřeva řezanými a pozlacenými; na stříšce znamení čtyř sv. evangelistů a anděl.

Sanktuarium nástěnné, na pi-lastrové noze ozdobené růžicí a letopočtem 1620; na spodní řimse nápis:

ECCE PANIS ANGELORUM. Nad výklenkem (jenž proměněn na jeskyni P.

Marie Lourdské) deska s vrytými latinskými verši ze žalmů 110. a 22.; na vršku volutový štítek.

|

|g|g

Lavice dubové s vyřezávanou ozdobou stuhovou, přilepenou na čela a postranice byly pořízeny za děkana Jana Lausekra v 1. 1747—1761.

Obr. 25. Budyně. Gotická kropenka v hřbitovním kostele, 0’89 m vys.

Kropenka pískovcová (obr. 25.) gotická, 0'89 m vysoká, do šestihranu sestrojená; z profilované patky vystupuje dřík nesoucí štíhlou nádržku profilovánou četnými vodorovnými články, oblouny, žlábky a ploškami.

Stojan na svíčky, L23 m vysoký z tenkých, hranatých prutů železných, dovedně kovaný, se spirálami a lupénky, z 18. století.

Dva svícny oltářní, 0'38 m vysoké, těžké, z mosazi lité a soustruhované, s kruhovými hranatými články, barokní.

Kalich měděný, pozlacený, 0'24 m vysoký, s vytepávaným ornamentem kartušovým a palmettovým na kruhové noze a prohnuté kupě;. nodus hladký hruškovitý; na okraji nohy vyryto;

Memoria S. D. Kruba ab anno 1753.

Náhrobníky v kněžišti a v lodi do zdi zasazené:

1. Deska pískovcová, í'62 m vysoká, 0'89 m široká, v hořejší polovici nápisová kartuš s ohrnutým okrajem, v dolejší znak s přilbou a bohatými fafrnohy. Nápis zní:

LETHA PANIE 1564 ■ NA DE

MATKI BOZI SNIZNI VROZENI

PAN GIRZIK • HOZLAR • Z HOZLAR

ZIWOT • SWVOI • DOKONAL • A POCH

OWAN • GEST • GEHOZTO • DVSSI

PAN • BVOH • RZI MILOSTI W

BITI RACZI:

2. Deska pískovcová, 2‘40 m vysoká (i s řimsou) a 0'90 m široká, s reliefem pána v španělském pláštíku, držícího růženec; na hořejší desce> zakončené řimsou, nápis:

LETHA PANIE 1612 V AVTEREY PO NEDIELI DRVZEB NE 3 DVBNA VMRZEL SOWVTNY MVZ PAN Dl WISS HAVSSKA MIESTIENIN MIESTA BVDYNIE KTERÝŽ PRZI TETO OBCY NÁSOBNÁ LETHA AVRZAD PRYMASKY NA SOBIE ZDRZOWAL W TOMTO MI STIÉ GEST POCHOWAN PAN BVH RACZ GEHO MILE DVSSI MILOSTIV BYTÍ • A NA PAMATKV GEHO TEN TO KAMEN ZDIELATI DAL NA NAKLAD SWVG SLOWVTNY PAN MIKVLASS MRAZ TY CZASY AVRZE DNIK PANSTWI BUDYNSKEHO ZETT GEHO LETHA 1613.

3.    Deska předešlé zcela podobná, 2‘60 ni vysoká, 0'90 m široká, -u hlavy zobrazené postavy znak se lvem, držícím sekeru; nápis zní:

LÉTA PANIE MDXCV W PATEK DEN SWA TEHO AGAPITA XVIII DNE MESICE SRPNA VMRZEL SLOWVTNY MVZ PAN MATEG MACH A W OBCY BVDINSKE MNOHA LÉTA NASOBIE AVRZAD PRIMASKY S PRACY ZDRZOWAL A TVTO GEST POCHOWAN PAN BVH RACZ MILOSTIW BYTÍ GEHO MILE DV SSI A TENTO KAMEN NA PAMATKU GEHO GEST ZDELATI NA NAKLAD SWVG DAL SLOWVTNY PAN DIWISS HAVSSKA TY CZASY PRIMAS MĚSTA BVDYNE ZEŤ GEHO LÉTA 4 ČXCVI (1596).

4.    Deska podobná předešlým, 2'40 m vysoká, T00 m široká s podobou ženy v dlouhém plášti, ruce na prsou složené; nápis:

LETHA 1598 W NEDIELI PO PAMATCZE NOWEHO LETHA 4 DNE MESI CE LEDNA SKRZE SMRT CZIASNAV VSNVLA GEST W PANV POCZ TIWA PANI MARGANA HAVSSKOWA NEGDI MANZIELKA SLOWVT NĚHO PANA IAKVBA MOLKA PONIEM OSIRZALA AW TOTO MÍSTO GE

ST POHRZBENA • PAN BVOH RACZ MILOSTIWIM PANEM BITI A W POCZET WOLENICH SWICH SWATICH VWESTI • TVTO PA' MATKV • SLOWVTNI • PAN • SSIMON SLANINA IAKOZTO ZETT Z DOROTHAV MANZIELKAV SWAV A DTCZERAV GEGI Z LASKI WITESATI A WIZDWIHNAVTI DALI LETHA • 1599.

I H S

5. Deska pískovcová, 1'60 m vysoká, 0 83 m široká, s vytesaným křížem vyrůstajícím ze srdce, kolem nápis na okraji :

LETHA PANIE 1582 W NEDIELI NA DEN SW (LV)DMILY VMRZEL ..SLOWVTNY PAN AMBROŽ MRAZ NĚKDY MIESTIENIN MIESTA BVDYNIE NAD OHRZI.

LÉTA PANIE 1612 W SO BOTHV PO NEDIELY DRU ZEBNE GINAK 7 DNE MIESY CZE DUBNA USNULA GEST W PANU POCZTIWA PANI KATE RZINA OSYRZALA WDOWA PO

TEMZ--AMBROZOWI A W TO

TO MISTIE OBA POCHOWA NY SAU PAN BUH RACZ GE GICH MILOSTIWYM PANEM BY

Uprostřed:

TI

6. Náhrobní deska 0'75 m vysoká a tolikéž široká, na zevnější jižní straně věže zazděná, nese nápis:

PANE BOŽE SMILVI SE DV SSI GEHO

LÉTA 1569 NA DEN NOWIHO LE TA VMRZEL MIKVLASS SIN PANA GAKVBA MOLKA TVTO POCHOWAN znak s dvěma kříženými sekerami.

Ve hřbitovní zdi zazděno jest několik náhrobníků silně porouchaných •(jichž popis a zmizelé nápisy u Jandy 1. c. 80—81.)

Kříž náhrobní na hřbitově, ze železa dovedně kovaný, T44 m vysoký, se širokými lupeny a kapličkou, v níž se čte nápis:

W plačtivém Jlubotg foíjofo prosta btbljct), geben bospége k bespít 20. 30 Vetům, brufp; říprpbtpít k 50. 00 minuojle, reh) fen Qlas gegiíp veku, gak geff priJTet tak jas obtfjájtj — Veta pane 1757—19. Vtooember njnula v panu bofjabogna matróna JItjbeta JPurkgntoma, norlefjoroata 47 tet toliko na tomto hrnete — J^an Bůí; gt beg roéčne obportnuít. (Pomník babičky Jana Ev. Purkyně.)

Zvony: 1. Výška 0’84 m, průměr 0'84 m, kolem koruny rozvilinový vlys, na plášti v obdélníkovém rámu nápis:

VOX MEA VOX VÍTE VOS VOCO AD SACRA VENITE

THOMAS IAROSCH BRVNENSIS AVXILIO DIVINO ME FYDIT MDL

2. a 3. zvon malý, barokní, nepřístupný.

Ke kostelu náležel zvonec později do děkanského kostela přenesený a nyní rozlitý, jenž dle znaku věnován byl od Anny Opavské (manželky

Jana z Hazmburka, zemřelé r. 1478); nesl nápis:

C?

fettío tmontc gest (sítí b) mafre hop; snrtjptE. (Dle Jandy 1. c. str. 76.)

rr.;

l-'¹

Ug

Boží muka, 1. před hřbitovem u Matky Boží; (obr. 26.) pilíř 3⁻20 m vysoký, osmihranný, nese kapličku se čtyřmi výklenky, z nichž tři jsou prázdné, v zadním je štítek s křížem; na pilíři letopočet 1521, pod ním kamennická značka; nahoře křížek.

A]/#

civ

Obr. 26. a 27. Budyně. Boží muka z r. 1521 a 1562 (1702).

Vedle stojí kříž, 0 90 m vysoký, hrubě z pískovce tesaný (t. zv. cyrillometho-dějský).

2. na cestě od hřbitova

do města (obr. 27.) toskánský sloup nesoucí malou sošku P. Marie, na čtyřhranném podstavci nápis:

PANIE 1562 | BILY TYTO BOZI MV

.LÉTA

KA WISTAWENE K | TERE K PRZEWR | HNVTI PRZISSLI j A ZASE NAKLA | DEM PANA WO j GTIECHA SSANT | ROCZIHO SAVS J EDA MIESTA B | VDYNIE OBN | OWENE S | AV | LÉTA 1702 DNE 28 j NOVEMBRIS.

3. na cestě z města k Nižebohům zcela podobný sloup se skupinou sv. Trojice; zbytky jiného z r. 1623 uvádí Janda 1. c. str. 85.

Sochy pískovcové, barokní: 1. Spasitel na kříži, dovedné dílo Bar-tholoměje Edera r. 1774 postavené na tehdy zbudovaný kamenný most, před ním pěkná kovaná mřížka.

2. Na témž mostě socha sv. Karla Borromejského (patrona budovatele tohoto mostu knížete Karla z Dietrichsteinů) na pěkném barokním podstavci; světec v ušlechtilém postoji s výraznou tváří, opírá se o stolek, jehož prolamované rokokové ozdoby virtuosně jsou vytesány. Taktéž práce Bartholomeje Edera z r. 1774.

3.    Socha sv. Jana Nep. vedle mostu, pěkná práce snad téhož sochaře postavená nákladem poštmistra Braunhofra (poštovská trubka v štítě na barokním podstavci.)

barokních podstavcích

na

4. —5. Sochy sv. Jana Nep. a sv. Josefa stojí před branou zámeckou na náměstí, nevalné hodnoty umělecké, 18 stol.

RADNICE, zmodernisovaná budova

r.

na náměstí, darovaná městu 1506 od poručníků pana Jana Zajíce z Hazmburka. (Do té doby město nemělo radnice.)

V ní se chovají:

PEČETIDLA MĚSTSKÁ,

stříbrná,

■či

na řetízkách zavěšená, obě se znaky městskými pěkně vyrytými, starší ještě gotického rázu, 0'04 m v průměru, nese nápis: stgtl-hun v rimíafts v fmbtnimsts v (obr. 28.).

Mladší ze 16. století, menší, 0'025 v průměru s nápisem: SlGILLVM CIVITATIS BYDINENSIS.

Práva dvoje, s mosaznými rukami, obr. 23. Budyně. Pečeť, pův. velikost’, starší renaissančního tvaru, mladší barokní.

Socha Spasitele na kříži, ze dřeva řezaná, 1 02m vysoká, v radní síni postavená, darovaná sochařem Bartholomžjem Ederem, který ji prý jako mistrovský kus předložil; ne tak zdařilá jako jiné práce téhož mistra; celá pozlacená.

Archiv městský, spořádaný (nejstarší listina z r. 1302), se zajímavými pečetmi.

Obr. 29.

ZÁMEK, bývalý hrad, zaujímá západní konec města, s nímž stojí na společné rovině. Byl to původně hrad českých knížat a králů, z nichž Přemysl Otokar I. i II. jakož i Jan zde přebývali; od r. 1336 majetek Hazmburků, od nichž znova vystavěn na nynějších základech a úplně obnoven v druhé polovici 15. století. Z této doby pochází většina zevnější výzdoby, zvláště orámování oken a většina kleneb v prvém patře. V zámecké kapli sv. Mikuláše bylo dle papežské bully z r. 1464 dovoleno i před východem slunce    čisti mši svátou. Tento    rok zdá    se i vztahovati na dokončení přestavby    zámku (zemský archiv).    R.    1551    výbuchem prachu zničena severovýchodní věž, kteráž obnovena    ve    slohu    renaisančním. Ke konci 16. stol.

zámek    z části uvnitř přestavěn    a    zvláště v hořejších prostorných místno

stech skvěle zařízen a malbami vyzdoben. Za Jana Zbyňka Zajíce z Hazmburka (1596—1613) chovala se zde znamenitá knihovna. Když zámek s panstvím přešel v majetek jiných rodů, zůstal zanedbán, načež 18. dubna r. 1759 od Prusů vypálen; r. 1823 odbourána byla dvě křídla (východní

a jižní) kdežto ostatek zpola zřícen, zpola obydlen zachoval se doposud ve velmi zbědovaném stavu.

Hradby zámecké, vinoucí se kolem celého hradu, tvoří pokračování jižního a severního křídla hradeb městských, s nimiž jsou stejného systému. I přední strana, do města obrácená, byla přepažena příkopem (nyní zarovnaným) a zdí, která se zachovala; jest vystavěna z hrubě přitesávaného, vrstveného pískovce v síle l⁻70 m a prolomena střílnami ve vzdálenosti 3'50 m. Uprostřed nalézá se portál, kdysi zdvihacím mostem přístupný, na 2'60 m rozpjatý; jeho pískovcové ostění jest

31

Ji

W * > ' ■? * ’■ ■? i⁹

Obr. 30. Budyně. První patro zámku, i/--,oo-

v oblouku lomeno, v průseku (obr. 31) členěno dvěma širokými žlábky a silným oblou-nem nahoře se křižujícím a označeno kamenickými značkami

(obr. 29.). Na tuto část z 15. století pocházející byl v 16. století postaven renaissanční, cihlový štít členěný římsami a pilastry na tři pole; římsy skládají se z pravoúhlých a čtvrtkruhových článků, střední pole vykazuje barevné stopy malované postavy rytíře, omítka kolem brány byla rustikovaná a červenými pruhy členěná. V místech, kde zámecká zeď s městskou se stýká, nalézají se malá vrátka, vedoucí po schodech do zevnějšího příkopu; měříce 2'40 m výšky a 1’65 m šířky ve světlosti, jsou na vnitřní vyšší straně i na zevnější o pět schodů nižší straně v polokruhu zaklenuta a obložena jednoduchou bossáží z pískovce tesanou.

V jihozápadním rohu hradeb stojí kulatá bašta z rovnosti zdi vystupující a odpovídající zcela podobné baště na severozápadním rohu. Západní zeď mezi těmito baštami, od města odvrácená, prolomena je zadními vraty, nyní zazděnými, skorém 4 m širokými; vedle nich dvéře 1‘30 m široké, polokruhem zaklenuté. V těchto zachovala se těžká dubová dveřej a na zevnější straně brány kladky, po nichž se spouštěl zdvihací most přes široký příkop; tento jest na obou stranách vyzděn. Po celou délku zdi střílny.

Východním portálem přichází se z náměstí nyní na velké nádvoří, které povstalo odbouráním několik budov. Jindy přicházelo se tudy na malé předhradí, za nímž stála dle starého vyobrazení (z r. 1602 v Pa-prockého Diadochu, o stavu městském, str. 211.) proti hlavnímu vjezdu

brána s vysokou věží, nyní úplně odstraněná. Podél ní se táhl příkop (?), nyní z části na sklepy pivovaru upravený, z části docela zasypaný.

Zámek uprostřed nádvoří stojící skládal se ze čtyř křídel kolem čtvercového dvora pravidelně rozložených. Severní přední roh opevněn byl věží, vedle níž druhá věž chránila příchod. Jelikož však r. 1823 chatrná již východní a jižní křídla do základů byla zbourána, zbylo jen západní a severní křídlo se spodkem severní věže.

Věž, jediný zbytek bývalého průčelí, jest na hrubém základě čtverhranném z nepravidelných kvádrů pískovcových a z lámaného kamene

zbudována, ve zdivu na všech čtyřech stranách samostatná, neodvislá od sousedních budov zámeckých, které o ní se opírají; byla tedy dříve postavena než tyto. Renaissanční výzdoba jeji pochází z oprav podniknutých po pohromě způsobené výbuchem prachu r. 1551.

-í

V té době zasazeno bylo na východní straně ostění pravoúhlého okénka, členěné v průseku čtvrtkru-hem, žlábkem a pravoúhlými ústupky. Na téže straně zachovala se omítka

se sgrafitovanou rustikou a širokým pasem dvojitého zubořezu; nárožníky byly v omítce vyznačeny. Na straně, která přiléhala k odbouranému východnímu křídlu, nalézá se asi ve výši druhého patra polokruhem zaklenuté pažení dveří. Na severní straně, již úplně * omítky prosté, jsou v druhém patře prolomeny dva obdélníkové otvory; jeden z nich jest renaissančně orámovaným oknem, vedlejší, poněkud nižší a neozdobný bez pochyby dveřmi do nějakého výklenku, jak souditi lze podle krákorců pod ním vezděných a podle chodbičky k němu vedoucí. Vnitřek věže zařízen nyní na lednici.

Severní křídlo zámku zbudované z podobného zdivá, velkých kusů lámaného a vrstveného pískovce, dnes neomítěné, jest bez nárožníků přistaveno k věži. Na jeho zevnější, severní straně otevřeno ve výši druhého patra dvoje pažení dveří, jen tenkou příčkou od sebe oddělených, kdysi spojených patrně nějakým přístavkem, schodištěm nebo chodbou. V stejné výši nalézají se tři okna, jichž pískovcové pažení je u dvou prostě na hraně šikmo otupené, u třetího ozdobně profilované a zbytky kamenného kříže opatřené. Jiného okna část zazděna; dále dva krákorce po stranách malého čtverečního okénka. Mezi druhým a třetím oknem vystupuje z rovnosti

---3 O--

r— -H

i-

i— i j—(_i<? _j. ^ -(-g-j I------i 9 )----—,

Obr. 31. Budyně. Zámek. Průseky žebra, hlavního portálu a pažení dveří arkýřových, ¹/₂₀ ; značky kamenické.

zdi přízemní přístavek z pískovcových kvádrů, velice hmotný, pravoúhlého základu, nesoucí na hmotných krákorcích rovnou řimsu; v tomto přístavku jsou točité schody (v založení původní.)

Západní křídlo asi o 2‘00 ni vyšší než severní, s kterýmž jest ve zdivu úplně vázáno, tedy současné, jest v nárožní severní části prolomeno

• tri®

Wr-;

íffM

f';

P". sfcíjjtó; :

'■ *»►

m' t •

i*

tea

55®

v >'

ř»* --L'^;/

Š,;

18

*:

*M

Élfi

;■,%

,,^_a «■---' - -¹ ^

Jifó£&s! Pgjg|>^4ií$š

n*t

• * ■    j.- -:

ígSř

"*tg

ni

i,

•v

Obr. 32. Budyně. Západní strana zámku.

oknem s rovným pažením a kameným křížem (vypadlým). Z nároží vystavěného z velkých kvádrů, vyčnívá zbytek širokého, zděného krákorce. Na ná-rožnících a jednotlivých kvádrech kamennické značky. (Obr. 31). Západní, zevnější strana zámku (obr 32.) též dvoupatrová, má v prvním patře řadu moderních oken, v druhém patře tři gotická pravoúhlá nestejně velká okna skamenými kříži, z nichž se však jen jediný, o-zdobný zachoval. Z plochy zdi vystupují dva arkýře k druhému patru náležející. První stojí na hrubé čtyřhranné podezdívce kvádrové, zakončené římsou opatřenou ze spod žlábkem. Osm krákorců (z každé strany čtyry) nese strany širokého arkýře konstruovaného

na

obdélníkovém základě. V čele jeho jest velké pravoúhlé okno trojdílné, jehož kamenný dvojnásobný kříž vypadl; na obou užších stranách jsou menší obdélníková okna. Druhý arkýř jest ve své okenní části zcela podobný prvému, nespočívá však na podezdívce, nýbrž najedinem, z kvádru složeném, mohutném konsolu zabíhajícím jehlancovitě do zdi. Bliž jižního rohu, kteiý se zachoval jen do výše prvního patra, ježto vršek se zřítil, vystupují dva malé krákorce.

Nádvorní strana západního křídla, (obr. 33.) nyní k městu obrácená ozdobena byla taktéž dvěma velkými arkýři, které však oba

se zřítily. První stál na štíhlém, o stěnu opřeném a kolmými žlábky profilovaném pilíři, nesoucím nahoře tesaný znak hazmburský; jeho římsa, vodorovným žlábkem a dvěma oblouny členěná, nesla krakorcovitě se rozšiřující spodek arkýře. Zbyly však jen na omítce jeho okraje namalované velké gotické lupeny a pískovcové pažení renaissančních dveří, jimiž sálu do něho vstupovalo; pravoúhlé jejich ostění jest jemně článkováno oblouny v koutech se křižujícími (obr. 31.); trojhranný štítek nad nimi nese pásy rostlinných motivů černé barvy na bílé omítce. Druhý arkýř vystupující z druhého patra západního křídla v samém koutě při severním křídle, byl taktéž pravoúhlý, založený na pěti krákorcích; zřítil se však až na zbytky pravoúhlého okna a klenby. Okna prvního patra jsou docela

se ze

II i(“

i ' i

K *

?.

af«- •

■ *»

KfcíH.í:fPC}

.f*;a

v.

iA...

*'    ,p; fL -I

Obr. 33. Budyně. Nádvoří zámku.

zmodernisována. V druhém patře však zachovalo po každé straně prvního arkýře jedno okno své pravoúhlé ostění profilované jemnými pruhy a žlábky; i kamenné kříže se zachovaly. Uprostřed zapuštěna jsou v jedné ose dvě malá čtvercová okénka podobně rámovaná dvojitými pruhy a žlábky, která osvětlovala točité schody vedoucí v síle zdi k hořejšímu patru. Původního vchodu k těmto nyní odstraněným schodům nestává. Do přízemku (nyní chlévy) vedou jediné staré dvéře, polokruhem zaklenuté;

Nádvorní strana severního křídla (obr. 34.) jest ze zdivá dvojího, ač současného: čásť z pečlivě tesaných kvádrů pískovcových, část’ z lámaného, dosti pravidelně vrstveného kamene. Na kvádrech četné značky kamennické. V obou patrech neomítěné, hladké stěny zachovala se původní ostění oken; tato nejsou ani ve stejných šířkách, ani ve společných osách umístěna a vykazují také malé ač patrné rozdíly ve velkosti a výzdobě: Krajní velké, třídílné okno v prvním patře, má kamenné kříže a ostění profilované křižujícími se tenkými oblouny a souběžnými pruhy mezi žlábky. Dvě poněkud níže položená sousední okna obdélníková, v hořejších

svých koutech vyplněná, jsou orámována křižujícími se oblouny mezi hlubokými žlábky; nad každým z nich jest malé okénko. Čtvrté okno prvního' patra je zmodernisováno. V druhém patře jest šest oken, z nichž žádné nemá se spodními společnou osu; pouze první dvě západní mají stejná pravoúhlá ostění lemovaná křižujícími se dvěma oblouny a dvěma širokými žlábky; třetí okno liší se jen tím, že místo vnitřního oblounu obíhá plochý proutek. Orámování čtvrtého okna, podobné rámům prvních dvou oken, obohaceno ještě jedním oblounem a nadokenním, nízkým štítem, z něhož po každé straně visí stylisovaný list. Podobný štítek pátého okna nese uprostřed ještě jakýsi stylisovaný list. Všech pět oken mělo kamenné kříže,

ilp|

r-*-'

ÍSM

;;í

* ' ví; V

ijSswr.«

_i #

—......

#*■ ■

r. r

... ■ 1 iMť

, ■*

- -m

MpíSjlr

■3

■ >: • *

■»*

mmm

Obr. 34. Budyně. Nádvorní strana severního křídla zámku.

jejichž násady spatřiti lze. Šesté okno orámované dvěma křižujícími se oblouny má hořejší kouty vyplněné. Nynější chátrná střecha je šindelem kryta.

V    n i t ř e k obsahuje v přízemku nízké, valenými klenbami zaklenuté místnosti, nyní stáje. V prvním patře, přístupným točitými schody na severní straně a přistavěnou pavlačí na nádvoří, nalézá se řada nevysokých pokojů, nyní úřednictvem obydlených. Klenby jejich v rohových místnostech jsou křížové, se žebry průseku hruškovitého (obr. 31.) a s hladkými svorníky; pochází z 15. století. Ostatní klenby byly již v 16. století nahraženy klenbami renessančními s ostrými hranami.

V    druhém patře bylo každé křídlo rozděleno na dva velké sály, nyní za senníky sloužící a úplně spustlé, bez stropů. Stěny jejich byly původně vesměs pokryty malbami, které však v sálech severního křídla až na nepatrné zbytky v oknech zmizely. Na ostění dveří vedoucích z druhého sálu severního křídla po několika schůdkách do prvního sálu západního křídla jest na bílé omítce namalována tančící úplně obnažená Salome

zastírající si šátkem boky; rytíř opásaný mečem jí podává pohár vína. Na protější straně přináší táž hlavu sv. Jana Křtitele na míse. Dekorace velmi zběžně malovaná, vybledlá, v nadpraží renessanční rozviliny, bílé na hnědé půdě.

Rohový sál západního křídla měl vedle dvou oken dva velké arkýře, z nichž jeden do dvora hledící se zřítil, druhý k západu obrácený se zachoval. Stěny byly vyzdobeny renessančními rozvilinami, které jsou malovaný černě na bílé omítce zcela zběžně, dekorativně ale velmi působivě. Zaklenutí oken, v nichž jsou kamenná sedátka, a valené klenby arkýřů nesly malované kasettování. Na stěnách západní výhledny viděti lze zbytky malovaných vlysů s výjevy honebními a s rozvilinami, v nichž se proplétají děti. Mezi oběma sály západního křídla ústilo točité schodiště na nádvorní

iý—

□mn

mra

pm

IE

II

eje:

-JJ-

kirií

ix~

h ‘fy'

-V, 'VI i

444

4-

■pti

Obr. 35. Budyně Okna zámku.

straně z přízemku do druhého patra vedoucí, nyní zrušené. Také příčka mezi oběma sály jest odstraněna.

Veliký sál jižní poměrně nejlépe se zachoval, ačkoli i on, jako senník používán, úplně spustí. Strop, kdysi asi bohatě ozdobený a severní stěna jsou odstraněny, nádvorní arkýř a celá jižní rohová část se zřítily, jen na podélních stěnách podnes stopovati lze bývalou malovanou dekoraci kdysi nádherného tohoto rytířského sálu. Každá z podélních stran prolomena byla dvěma okny a velikým arkýřem středním. Hladké stěny byly celé pokryty malbami. Po stranách každého okna a arkýře vypínají se široké pilastry, korunované římsami a ve svých výplních ozdobené stojatými motivy rostlinnými světlé barvy na černé půdě. Mezi těmito pilastry jsou namalovány zelenou barvou jednoduché štítové architektury. Hořejší čásť stěny zaujímá řada znaků, kolem do kola se vinoucích a do nízké, malované arkády zasazených. Nápisové štítky pro jména rodů zůstaly prázdné.

Pod každým znakem visí těžký feston, nad znaky přímo pod stropem jsou poprsí andílků; vše jen v několika barvách řemeslnou zběžností namalováno v druhé polovici 16. stol. (tab. 1.). Postup Zachovalých znaků jest tento. Na západní stěně:

1.    Černý kříž s orlicí na bílé půdě.

2.    vybledlý.

3.    kolo.

4.    prázdné pole obdélníkové na žlutém štítě.

5.    dvojitý, neúplný.

6.    vybledlý.

7 kohout pana Fridricha Straucha z Chlumu (zdržoval se r. 1581

v Budyni).

8.    žluté figury znakové na bílém poli.

9.    půl černé orlice se štítem na bílém poli.

10.    čtvercený znak černobílý, křídla bílá. 11., 12. vybledlý.

13.    bílá páska na žlutém poli.

Na východní stěně:

14.    beránek Dubanských z Duban.

15.    měsíc Vršovců.

16.    parohy pánů z Guttensteina.

17.    znak pánů z Martinic.

18.    — 21. vybledlé.

22. černá růže pánů Sezimů z Ústí.

23., 24. vybledlé.

V ostění oken se sedátky rozvíjejí se bohaté rozviliny s maskami (obr. 36.). V západním výklenku, jenž má hvězdovitou klenbu s ostrými hranami, jest namalována na stěnách z jedné strany Lukrécie s dýkou, pod ní dva medailony s hlavami mužů; omítka s podobnou malbou na protější straně opadala. Arkýř do dvora obrácený se zřítil; k němu vedoucí velký vstup jest renessančně v pravém úhlu orámován a rovnou římsou korunován

(profil obr. 31.).

/

MLÝN nynější zbudován na místě pěkné renaissanční budovy, jejíž šalanda měla vysoký trojpatrový štít s obloukovými segmenty, ozdobený reliéfními poprsími Jana z Hazmburka a Markety Minsterberské (snad níže popsané). Nápisová deska, která se jedině zachovala v nynějším průčelí mlýnu zazděná, má v hořejších dvou řádcích hebrejský nápis (srovnej otisk u Jandy 1. c. str. 89), v dolejších dvou řádcích české věty:

POZIEHNANI • BVOZI • TO • GEST • WELIKE • ZBOZI § POKORA ■ TO

• GEST • MVDROST.

PRAWA § SPRAWEDLNOST • TO • GEST • NAIWIECZI . CNOST • AD • A

1 • 5 • 3 • 5

.'

ím

’ita ^

ř/ /“^v "•■ '****'    ;

3®

UiT

í«

:•

tli

' :\%m

mm

:•

...

Sá

.lM

■r

;4v;v-

'/ ra|

□11 V.

71

V-il

CDakiSJíl

SHs SXg

m,

§aflj

X-'

i ca

jP-wJTtmflí

zíflflwf?.....l^vrE

f ^7 MS*

, *19

[i 1

^    p«—j    |

gSš*s>*    ér;s

:mk

xv

... i : -/

■^fSmMKHasen&n

gí

9l|    •/■*?'

l&S

, S,'~

jí

ig!

Ki

4aa a

>► -

■v

X

'1

li .......

£**l h

xT

*>

:pg;

esa

■??

k*w

. o?

V    sax¹?: 2s rs - s - ssssa

lilii:    i

linii ■

¹1*

k Itfl

¥'

í:

•7

V'

Ite?., ^

7%-

OJ    P

t t -M—t~f--

- ^P"

J»fei

iW«M

mm

i &££* i_

a

>4*

.i

g« |;

p8 |j

*~“ *i:::ÍÍ

■ i 3f

, Pi 1

-.

ýr

,3

jM

/,/

i—

Půdorys a malovaná výzdoba západní strany velikého sálu v zámku Budyňském, zdivo z první, malba z druhé polovice 16. století.

ii

\

í

-

■

ŠPITÁL^ založený od Leopolda knížete Dietrichsteina (1698—1708) jest nízké přízemní stavení s větší lichou fagadou, po straně prolomenou velkými průjezdy v polokruhu zaklenutými, uprostřed malým vchodem pravoúhlým, mezi jehož štítovými úseky nalézá se Dietrichsteinský znak s písmeny LFVDS (Leopold Fůrst von Dietrich-Stein).

ti

Obr. 36. Budyně. Ornamentální pasy z velkého sálu v zámku.

Ze starších domů soukromých zajímá jediné č. 68 na náměstí jednoduchými štukovými ozdobami a pěknou okenní mříží s nástavcem ze spirálovitých a prostrkávaných prutů průseku kulatého s lupénky, z 18. stol.

Některé ozdobné skulptury, pocházející z různých zbořených budov zazděny byly na různá místa; nej zajímavější jest poprsí Markety Minsterberské (t 1551) na pískovcové desce 0 85 m vysoké a 095 m široké, a zasazené nad dvéře v kancelářské budově panského dvora. Jest dovedně vytesáno v životní velikosti, obráceno do profilu tříčtvrtečního, v pláštíku a čepci, s kytičkou v ruce. Tamtéž část pažení dveří s bohatou renaissanční výzdobou.

Na hospodářském dvoře děkanském zazděny jsou dva pískovcové znaky, starší znak městský a renaissanční znak s orlicí Kol o vra t-skou, původ jejich není povědomý. Tamtéž nalézá se spodek figurky (nohy až po kolena), která pochází prý ze zámku; jest to práce 16. století, představující nějakého pidimužíka.

Ctiněves.

Domnělá mohyla Čechova. Bronzová jehlička s drobně vroubkovanou hlavičkou na zámku Roudnickém; v museu zemském kamenné mlaty. Na hoře Řípu ski. kroužek barvy černé ve sbírkách zámku Roudnického, a kamenný mlat ve sbírkách zemského musea. — Pam. I. 91. 336. VIII. 311. XI. 553.-554.

KOSTEL sv. Matouše, filiální.

Budova orientovaná, jednolodní, obdélníková, s románskou absidou, bez věže, zvenčí zcela zmodernisovaná; loď uvnitř 9'00 m dlouhá, 7'20 m široká, absida 5 00 m široká a spolu s vítězným obloukem zcela hladkým 250 m hluboká. Strop v lodi i absidě plochý, okna čtverhranná.

Hlavní oltář, sloupková architektura s akantovými rozvilinami a andílky, z polovice 17. století, tvoří rám pěkného obrazu na plátně, poprsí sv. Matouše s andělem; na obraze vzadu podepsán malíř:

Den 9ten May 1822 Christian Fibing.

Dva postranní oltáře s dovedně řezanými rámy akantovými z první polovice 18. století.

Křtitelnice pískovcová, T10 m vysoká, 0‘66 m v průměru široká, podobá se tvarem křtitelnici v Dolánkách, ačkoliv není tak ozdobná ; 16. století.

Svícnů šest cínových, 0'63 m vysokých, na trojnožkách s andělskými hlavami, nesou nápis:

CTINOWES MAR MARTINKE 1680.

Náhrobní ky:

1.    Deska červeného mramoru, 2'07 m vysoká, T20 m široká, s vypouklou postavou rytíře životní velikosti, dovedně tesanou; v rozích čtyry znaky; kolem nápis:

Esfa pantB 1600 n Jíuítn; prjeb Juuatij (OanE Ki^íiftle usnul u jBanit Urojtiu; a .^fafeqm; r tritiu }$(an Tnjbrjijríj Jtapský \ Jap a na (žtfimerosi; a íuío ítelti peo nbpocjtraa ucpkamagE vabosfneo \ nirfraptfj íusíantc.

2.    Deska červeného mramoru 2'07 m vysoká, 0’85 m široká, s vypuklou podobou ležící paní v dlouhém plášti se znakem u nohou; kolem znaku nápis:

ITefa 1593 to sobolu pr;eb smnteblnau nebích; utmpela urovná p. 3oí;anka kapská yt (>r;f tni erosi; a na (Hjlmietost; ntanp;elka uro;eo Tmbnjiíja 3apskteí;o ;c ilapp na (E;fintctosi; a ÍBtnorp; a bufo obpoqttua to panu.

3.    Deska červeného mramoru, 090 m vysoká, 0'62 m široká, s vypuklým obrazem zavinutého nemluvněte; kolem nápis :

£etf;a pante 1595 to sírjebu po HDaqlatoě umrjeí Han šprt uroje-neí;o pana 3fn;beprfja Hapskefyo ; Uap a na (£;ftnotost; tuto porfjo : gf.

Po stranách tři znaky a:

ALŽBĚTA ZAPSKA Z SLIWICZ IOHANKA VRSVLA SLIW ZAPSKA ZWRABICOWA Z TEMNIC

4.    Deska červeného mramoru, 0'94 m vysoká, 0'66 m široká, s obrazem dítěte držícího kytičku v ruce; kolem nápis:

stjna pana Jrttbvtcfja Japskt;

Xefí;a partie 98 ten stulen; prjeb srna (Snrjitn p. Bul; ; toí;oío to těla poronlafi raqil Jtnnbrafa . . .

; J?ap a na (Ejftntetost; sfarft 21 nebiel.

5.    Deska červeného mramoru, 1'20 m vysoká, 0'88 ni široká, s vypuklým obrazem ležícího dítěte; kolem nápis:

Betíja pante 1591 tne dtoríek po š>. BDaqlatoie Mnupel Han Jtjkiomtb 3h;u Mro;ettef;o a Btatee;neí;o rt;ítr;e p. Srpbrpája dapske⁰ ; dap a na <E;íínteiosi; a XBtnorp;.

6.    Deska červeného mramoru, 100 m vysoká 0 50 m široká, s nápisem:

LETHA PANIE 1603 W SOBOTV PO PAM ATCZE NAWSSTIWENI S. PANNY ALZBIETY VS NVLA GEST W PANV VRO ZENA PANNA MARKÉTA ELSNICZKA Z ELSNICZ CERA VROZENÝCH PANA KARLA ELSNICZE Z ELS NICZ ANA EYWANI A VRO ŽENE PANI ANNY ELSNICO WE ROZENE SLIWICZKY SLIWICZ A TVTO POCHOWANA GEST.

7., 8., 9. Jiné tři náhrobní desky mramorové, z jejichž sešlapaných nápisů jde na jevo, že tu byly vesměs dítky nahoře jmenovaných manželů Zapských pochovány.

Zvony: 1. Přelit r. 1840. Původní nápis zněl dle pamětní knihy v Černoušku:

Xčfa    mdc slil psí pum tento he rit a k rřpuaíe JFtamt Botjn

mllimmíjaunjimt ob B)aímt|]e B)orpJ]fřta ponarje m THúuVie Baubnin; nab ítabcm íofjn rfasu Birfjfaqe BBÍBnljmshEÍjo.

Na plášti byly znaky a písmena:

F. Z. Z. P. a A. Z. S. S.

2. Výška 0'58 m, průměr 056 m, kolem koruny stojaté akanty a nápis:

VALENTIN LISSIACK HAT MÍCH GOSSEN IN DER KOEN. KLEIN. STADT PRAG.

Pod ním visuté festony. Na plášti relief sv. Ludmily a nápis:

TENTO ZWON GEST W ROCZE 1737

NÁKLADEM ZADVSSY CZTINOWES

KEHO PYELITEG (!) A O 191 TIESSY VCZYNIENEG.

3. Výška 0’54 ni, průměr 0'56 m, kolem koruny nápis:

FRANCISCVS ANTONIVS FRANCK ME FVDIT PRAGAE 1761. Pod nápisem řada akantových listů.

Černoušek.

Pamětní kniha farní z r. 1810.

Řady hrobů čedičovými deskami obložených bez milodarů. — Památky XII. 428

KOSTEL sv. Bartoloměje, farní, založení románského, r. 1311 poprvé jmenovaný, r. 1334 (6?) znova svěcený, již ve 14. století farní, roku 1769—1774 ze základů znova zbudovaný (dle listiny v makovici věžní nalezené) od stavitele Antonína Schmieda z Menšího města Pražského a polírů Mateje Cziczowského z Kostomlat a Jiřího Rechziegla z Horních Beřkovic.

Budova barokní, orientovaná, zlámaného kamene, omítnutá, skládá se ze západní věže, lodi a kněžiště.

Věž vystupující z průčelí je římsami na tři patra dělena, lesenami provázená a prolomena dole pravoúhlým portálem, v hořejších patrech dvěma okny s polokruhovým, plochým orámováním; bývalá cibulovitá střecha je nahražena novým jehlancem.

Loď jest na průčelní straně oživena dvěma prázdnými výklenky a oválními, orámovanými otvory. Podélné strany, v půdoryse prohýbané, členěny jsou čtyřmi vysokými pilastry; plocha zdí je opatřena stříkanou omítkou. Větší okno na každé straně jest barokně vykrojené, druhé menší pravoúhlé; dvě okénka kulatá (do schodiště ku věži).

P o r t á 1 e k pravoúhlý je korunován vysokou římsou, několikráte

lomenou.

Kněžiště, v polokruhu zakončené, je členěno lesenami, jež lemují výplně se stříkanou omítkou; tři jednoduchá okna jsou v polokruhy zaklenuta.

Sanktusová věžička cibulovitá, plechem pobitá, pěkné silhouetty; kostelní střecha pokrytá taškami.

Vnitřek v lodi 17‘00 m dlouhý a 10'80 m široký, v kněžišti 8'60 m dlouhý a 7⁻00 m široký, působí svou světlostí a úměrností; stěny v půdoryse několikráte lomené a uprostřed oválně prohnuté jsou členěny pilastry, jejichž hlavice zdobí dvě voluty a šabraka; na nich spočívá kládí s mírně vyloženou řimsou. Ve čtyřech rozích malé, po obou stranách velké výklenky pro vedlejší oltáře. Ku kněžišti symmetricky přiléhají sakristie a přízemní oratoř. Klenutí skládá se ze tří českých placek, střední nad lodí jest veliká a směle vypnutá, obě postranní nad kruchtou a nad kněžištěm jsou menší. Závěr kněžiště jest na polokruhovém základě do tří stran sklenut.

Hlavní oltář s dřevěnou architekturou šedě mramorovanou, slabá práce současná se stavbou kostela; r. 1772 nalezena byla v něm listina zasvěcení kostela s nápisem:

A. D. Millesimo CCCXXXVI dedicata est ista ecclesia a venerabili Patře Domino Frátre Przibislao Satharonensi Episcopo etc. (Dle Bienen-berga, Versuch II. 98.) Jiné znění má pamětní kniha místní:

A. D. MCCCIV dedicata est ista ecclesia per honorabilem Patrem Othoniel Episcopum Cartagiensem Ord. min. Convent. S. Francisci etc.

Na voskovém obalu byly vytlačeny dvě pečetě, větší s obrazem biskupa a legendou:

S. FRIS PRIBISLAI DEI GR EPIS MVROVENSIS (Sigillum fratris Pribislai dei gratia episcopi murovensis) a menší s legendou:

S. Secretum FR PR

(sigillum secretum fratris Pribislai). Na starším oltáři se nalézal svého času nápis:

1674. 18. Bugusf. (SrgicJ; Miloši fán Jranftflpefe ^frtblrr nrjmjjlt pilař králorasírat Q^eskéfni, $art J^arasfrai fjořcjITtrfj Btrhoraic, Barmo, JTihorí;, QJpforaa, (Eternaul)íw bal poslaníifi oltář írnío tfr.

Obraz na hlavním oltáři, P60 m široký a asi 3‘00 m vysoký, na plátně malovaný, představuje umučeni sv. Bartoloměje, jehož obnažené tělo v pasu pláštěm ovinuté vystupuje z temného pozadí; katův pomahač vytahuje světce provazem na lešení, jiný v popředí brousí nuž, kdežto v pozadí stojí kat v červeném šatě oděný. Obraz tento zakoupen za 800 zl. od malíře, dole v rohu podepsaného:

Ludwig Kohl Pin ano 1810

Postranní oltáře a kazatelna dřevěné, mramorované, z konce 18. století, bez hodnoty umělecké.

Křtitelnice kamenná, nepěkného tvaru, podobná zahradním vásám, s rokokovou výzdobou, 1'OOra vysoká; na ní vyryto:

1757

(&. Jí.

JFranj kamiljuťf ftrif.

Ciborium s barokní kuppou ze začátku 18. století, stříbrnou a pozlacenou ; pláštík z bílého stříbra, prolamovaný, pěkný rozvilinový ornament

MĚ

s třemi prázdnými medailony, v provedení podobný monstranci v Dolánkách; noha nová.

■1

fm

?■

Kalich se stříbrnou kuppou z druhé polovice 18. století, s dovedně tepaným, silně vypouklým ornamentem kartušovým; ve výplních klasy pšeničné a hrozny vína; noha nová.

Křížek pacifikální, stříbrný, z první polovice 18. století, s rytou ozdobou proplétaných stuh a s nasazovanými rosetami, 0'20 m vysoký; noha nová.

Obr. 37. Černoušek. Pacifikální křížek, 0’20 m vysoký.

Relikviářík stříbrný, částečně pozlacený, 0'29 m vysoký, monstrancovitý; noha bohatě profilovaná, v tepaných kartuších kytice, nodus hruškovitý, v koroně na bílé, mřížkové podložce křišťálový křížek v pozlaceném orámování. Na dnu nohy nápis:

Bmt Bns Jíitímti Jranj

mtb

Bla.xtmiíiana Jrattptt Jímto 1744.

Značka nejasně vytlačena.

Zvony: Výška 093 ///, průměr 1*03 m\ kolem koruny maskarony s vlasem rozvedeným do ornamentu, v němž jsou andílkové. Na plášti reliéfní postava sv. Bartoloměje na jedné straně, znak Hartigův na druhé; nápis :

ANNO MDCCXIV AD HON OŘEM S. BARTHOLOMAEI APOSTOLI FIERI FECIT ILLVSTRISSIMVS DOMINVS DOM: LVDOVICVS L. B. DE HARTIG DOMINVS IN SVPERBERSCHKOWITZ.

2. Výška 075 m, průměr 075 m, na plášti postava sv. Ludvíka a znak Hartigův; kolem koruny dvouřádkový nápis:

ANNO MDCCXIV AD HONOREM S. LVDOVICI REGIS FIERI FECIT

ILLVSTRISSIMVS DOMINVS IOSEPHVS LVDOVICVS L. B. DE HARTIG ET DOMINVS IN SVPERBERSCHKOWITZ.

3. Výška 065 m, průměr 065 m, kolem koruny nápis přerušený andělíčkem:

gtmnpus fujif hampanant ijlfant aleluja na plášti postava sv. Pavla a nápis :

fankfe paule. swete pane anno dom mcccclxvii.

4. Nepřístupný v sanktusové věžičce má dle pamětní knihy nápis:

KE CZTI A K CHWALE PANV BVOHV SLIT ZWONEC TENTO LÉTA * CCCCCXXXV.

Cernoves.

KOS I EL sv. Prokopa filiální, orientovaná budova z lámané opuky, omítnutá, postavená ve třech dobách: loď románská, kněžiště a sakristie z ranní gotiky, věž novější.

Zevnějšek docela zmodernisován, kněžiště opřeno severním starým a jižním novějším opěrákem.

Loď obdélníková jest uvnitř 6’70 m dlouhá, 4'78 m široká, 5‘50 ni vysoká, rovným stropem zakrytá. Vítězný oblouk, je v polokruhu zaklenut, prostě hranatý se širokou vnitřní plochou, v náběhu hladkou římsou přerušen.

Kněžiště 7'20 m dlouhé, 5'20 m široké a s lodí stejně vysoké jest na východní straně zakončeno dvěma v tupém úhlu postavenými zdmi. Klenutí je prosté, křížové; žebra klínovitého průseku, po stranách dvakráte vyžlabená, sedí na hrubých, nevypracovaných konsolech a sbíhají se v terčo-vitém svorníku se znakem (střelou). Pravoúhlé pažení dveří do sakristie je

na předních hranách seříznuto a v hořejších koutech vyplněno; staré veřeje prostě okované.

Sakristie, k severní straně kněžiště přiléhající, měří uvnitř jen 3'00 m délky i šířky; její křížové klenutí s ostrými hranami na místě žeber nese

hladký svorník. Obdélníkové okénko, na zevnějších hranách otupené, je původní ; deska prostého oltářního stolu spočívá na dvou hmotných konsolech.

Obraz na hlavním oltáři (tento slabé práce barokní), představující oslavu sv. Prokopa, jest zručně šťavnatými barvami ve způsobě Bal-kově na plátně malován,. 1'60 m vysoký, 084 m široký.

■. i

flT

I-

■*aá„, %

psp

'••j

rx.

>:

A

i\

mm

£|ip

tsm

ÉÉiiiÉfc* M

•i

/'

■í

.Vv

ifWI

ÍV,

MlÉ

li.,

11

F A

:M,:

Mi

|;

te»:

’A

*1

sr

P®|

Obr. 38. Černoves. Relief sv. Jiří, ze dřeva, 120 m vys.

Kazatelna nízká,, dřevěná, s vyřezávanými pilastry na po-prsnici, uprostřed vykládaný velký znak s letopočtem 1756.

Křtitelnice cínová, 0'43 m vysoká; kotel tvaru obráceného zvonu, měřící vprůměru 031 m, stojí na třech nohách vycházejících z lidských mask a končících pětiprstými drápy Na plášti, na němž visí dva kruhy, vyryto:

15 SBN 99 I. D. W. I. K. W. R.

Dvě lavice s vysokým deštěním nesoucím řimsu se zubořezem a vaječníkem, prostá práce venkovského truhláře ze 17. stol. .

RelTef sv. Jiří, ze dřeva řezaný, 1‘20 m vysoký, 0'60 m široký, část nějakého oltáře z rozhraní 15. a 16. století. Světec v plném brnění na koni

potírá draka, v pozadí v levo klečí panna, v právo hrad, z jehož oken vyhlíží manželé; mistrná dřevořezba s obnovenou, ale slušnou polychromií.

Svícny, šest cínových, barokních trojnožek s andělskými hlavičkami, srdíčky a květy, 045 m vysoké; dva mosazné, soustruhované, 022 m vysoké.

Ciborium, 0 22 m vysoké; spodek nohy nový, dřík šestihranný s prolamovanými okénky; nodus má tvar sploštělé koule, z níž vystupuje šest rout střídavě rytých a křišťálem ozdobených; číše stříbrná s renaissanční ozdobou kartušovou, v níž se střídají tři masky lidské s třemi štítky, na okraji pláštíku řada stojatých lilií. Pěkná komposice, slabé provedení; z polovice 16. století.

Zvony: 1. Přelit r. 1851, při čemž obnoven starý nápis:

Biliáre uropm; pán pan Bitím \ Hojmberřta a na (tleskem ítrinntouš fpráure a oíabař bontit Bopiberskéíp, jel;o milosti římskéfp rífaře tajná raba a itejm;šší purkrabí prafskrj pleír Boslakoushií a Jíríemic fjejfmait na Honbniri bite; J^efr IHrpomuckt; ob Jelene l|on; farae o Qlentěusi. Jtrnn bělal fíotmíitp Brijkrt \ (Etmperkn, ponař o Berném rněftě ^rajském bo (Terněust náklabem ušed; ofabnírf;; fmlunrno bělání íofp pcwu fkr; mplání ob obre Bár lan a a IBataussa kostelníki; o Qlernousi a Jakuba Bašti; ; Btjškoute, fialo se o antén; po památce ntanbrolti Bojí teta f^aite 1583. (Dle pamětní knihy ve Vetlé.)

2.    Též r. 1851 přelitý, měl nápis:

Beta bo;jfjo 1524 tento 5tu on bietan ob mtftra torna]]e u liíomier;i;n;d;.

3.    Výška 0'35 m, průměr 0'32 m, kolem koruny listový věnec, na dolejším kraji písmena: I. G. K. ANNO 1774 (Johann Georg Kůhner); tři špatné reliefy světců na plášti.

Dobřín.

V cihelně popelovité jámy; u Bezděkovského kříže žárový hrob se železnými zbraněmi — Pam. arch. XII. 428. VIII. 391. 473.

Doksany.

Mika Josef, Das ruhmwurdige Doxan etc., Leitmeritz 1726 (s velkým pohledem na klášter). — Dr. Feyfar Mathias, Kurze Geschichte des kon. Praem.-Jungfr-Stift. Doxan etc., Dresden 1860. — Beneš František v Památkách archaeologických, V. 162. a 193. — Grueber Bernhard, Die Kunst des Mittelalters in Bohmen, 1871, I. 30. — Dr. Ňeuwirth Josef, Geschichte d. christl. Kunst in Bóhmen, 1888. — Braniš Josef, Jak píší historii českého umění, V Kutné Hoře 1890, 17. — Zprávy architektů a inženýrů XXIV., 73 (oprava krypty). — Sedláček A., Místop. slovník, 1897, 146.

Zbytky archivu klášterního v universitní knihovně pražské, zvláště Nekrologium ze 14. století (vydané od Dr. Jos. Emlera ve Zprávách o zasedání Král. české společnosti nauk 1884, 83.). — Pamětní kniha z r. 1783 na faře.

PANENSKY KLÁŠTER ŘÁDU PRAEMONSTRATSKÉHO,

břehu Oharky od Kedruty, první manželky Vladi-

na

r. 1142 (1143) založen

slava II., dcery Leopolda Rakouského; biskup olomoucký Jindřich Zdik posvětil ještě téhož roku základní kámen. Do kláštera uvedeno bylo deset panen z předních rodů domácích; prvním opatem dosazen ze Strahova Erkebald ze Steinfeldu. R. 1145 stavba kostela dokonána a 18. září vysvěcena od Oty ze Svabenic, biskupa pražského; klášterní budovu nedostavěnou vysvětil 19. září t. r. biskup Jindřich Zdik. Klášter velice bohatě nadán od zakladatelky Kedruty, Vladislava, Jindřicha Zdika a j. Již r. 1200 vyhořel, avšak pevné zdivo stavbu kostela prý zachránilo, ačkoliv oheň střechu i vnitřní zařízení jeho strávil (i základní listina proti kněžskému

io

m*

kůru visící zničena). R. 1278 podruhé vyhořel klášter, zapálený lidem Oty Braniborského ; po třetím požáru r. 1295 zůstal bez pohromy až do r. 1420, kdy vypálen byl Husity. Již r. 1426 opět byl osazen několika duchovními pannami a ku konci 15. stol. jeho stavby zase opraveny. R. 1519 dal král Ludvík proboštům novou pečeť větší i menší sekret. Mnoho

iS"

SL

I I I I I I I l -t-+

aJQ

V7>V

2 POSTU

škod utrpěl klášter po celou dobu třicetileté války, byv několikráte vydrancován; že se však i v tu dobu zde něco stavělo, dokazuje deska v zahradě s letopočtem 1628. Brzy po ukončení válek chválí

Obr. 39. Doksany. Disposice klášterních budov: 1. Hlavní

se zase pořádek v něm. R. 1667

dvory; 11. chrám; 12. loggie ; 13.

most.

pořízen nový zvon, r. 1697 stavěna

konventní budova a asi současně hlavní klášterní portál, r. 1684 postaven morový sloup na prvním dvoře, pak r. 1692 stavěna praelatura. Od probošta Josefa Miky (1709—1733) vystavěn provisoriát a obnoven celý chrám, z jehož starého zdivá jen krypta, částě věží, postranní zdě a absidy zbyly; také staré klenby bočních lodí byly ponechány a jen nově vyzdobeny. Zvláště přistavěna kopule a východní věž, kteráž byla založena r. 1718. Štuky na klenbách provedeny r. 1720, fresky r. 1721 (v sakristii r. 1732). Pamětní listiny o dostavění chrámu r. 1729 nalezeny byly r. 1895 při opravách v makovicích sanktusové věžičky a kopule. Z doby probošta Miky pochází i velká část kostelního zařízení, jako zvláště hlavní oltář s obrazem od Petra Brandla, kazatelna, varhany, pontifikální křeslo, zpovědnice (dvě starší pochází z r. 1708), mříže v oknech a dveřích, označené většinou jeho písmeny I M P D (Josef Mika praepositus Doxanensis). Letopočty nesou nyní zrušené oltáře sv. Jana Nep. a sv. Candida 1716, lavice kostelní 1716,

'W

WW }

l|j|fl ^c~£iA

gSšsgs

4&i

4~?~

5#**^

f-

, lú

■ s;

yj?.

fár?

a>

— % *é-

' —. ~ >, ty —_ _.,

- ^ - >

-V

\.X~ "' ⁵

r>„ fXX

r'“'"w

«gf

. *

* ■—*■-- * - *■»

*    ■^t,- •

K

⁴' tlilii i

.nr

(H

23

;~;

k: ;

aT®r-l'-' :

£í

if.J

j. 4\

ym

iT«ífn4,‘,u’

■    ;V ■'~

siř -Xs ~*

lOl

- --3:

é-XtsS{-v~.*ws/. ,

velké znaky malované v příční lodi 1721, stolice v kněžišti 1723 (na kruchtě asi současné), zvony 1724, 1726, epitafy 1729, rakev svátého Jukunda 1733 (skříň s ostatky sv. Jukundy asi současná). Týž probošt započal ještě stavbu hřbitovního kostela, v němž již r. 1727 se pochovává, a mohl i cestu ku klášteru r. 1716 ozdobiti sochou sv. Jana Nep. Po jeho smrti věnováno bylo kostelu nové ciborium r. 1735, skvělá monstrance r. 1739. V nádvoří druhém postavena r. 1744 socha Panny Marie, kdežto morový sloup z r. 1684 na prvním dvoře obnoven r. 1748. I za posledního probošta Jana Winkel-burka neutuchla činnost stavitelská a umělecká. V parku vystavena r. 1756 loggie, r. 1759 balustráda a most s krásnými mřížemi, v kostele postaveny r. 1774 dva nákladné mramorové oltáře prací Fr. Lauermanna s obrazy Ludvíka Kohla z r. 1777 a dva jiné, též mramorové oltáře r. 1777. K prae-latuře refektář přistaven a malbami od G. Redelmayera vyzdoben, ve vsi postaveny r. 1770 kříž a r. 1775 socha Ecce homo. R. 1782 klášter zrušen, r. 1792 fara vystavěna. Panství bylo do r. 1790 spravováno erárem, do r. 1798 kněžnou Poniatovskou, náleželo do r. 1806 Jakubu Wimmerovi a od té doby rodině Leksů z Aehrenthalu.

Rozsáhlá skupina budov, z nichž pochází jedině čásť zdivá kostelního a krypta z doby založení kláštera, ostatek všechen jest barokní, z konce 17. a začátku 18 století; pozůstává nyní z farního (kdysi klášterního) chrámu, bývalého provisoriatu, praelatury, konventu a hospodářských stavení — nyní zámku s veškerým příslušenstvům velkého dvora. Budovy tyto rozkládají se kolem čtyř rozsáhlých dvorů.

V průčelní straně obrácené k východu jest mezi jednoduchou farní budovou, označenou nad vchodem letopočtem A. D.1772 a hospodářským stavením zařaděna velká portálová architektura, zbudovaná celá z tesaného pískovce, neomítnutá. Její průčelí (obr. 40) je v půdorysu prohýbané, uprostřed konkávní, na rozích konvexní. Průjezd je sklenut do polooblouku a zvláště orámován dvěma menšími dorskými pilastry, nesoucími prohnutou řimsu se segmenty obloukového štítu; vlys jeho ozdoben prázdnou kartuší a akantovými rozvilinami, tesanými z pískovce. V hlavní ose nad průjezdem dvě pravoúhle orámovaná a římsami opatřená okna. Kostru portálové architektury tvoří tři vysoké pilastry nakupené z každé strany, jejichž barokně-kompositní hlavice (krajní s hlavičkami andílků) nesou oblomované kládí se značně vyloženou římsou; nad touto vypíná se štítové patro, na jehož dvou pilastrech nesoucích částě oblomeného kládí klene se v plochém oblouku prohnutá řimsa. Uprostřed dva velké, z pískovce tesané znaky, proboštův a novější konventní. Nad nimi drží mohutný orel s rozpjatými křídly a dva andělé naturalistické festony. Nahoře ověnčený nápis (mariánský hymnus Fortunátův z brevíře praemonstrátského):

TV NOS IVVANDO RESPICE ET NOS AB HOSTE PROTEGÉ PEŠTEM FAMEMQVE REMOVE HORAQVE MORTIS SVSCIPE.

Na štítě uprostřed socha Panny Marie, po stranách sochy sv. Augustina a Norberta. Architektonický rozvrh celku těžkopádný ale monumentální, sochařská práce ornamentální dovedná, figurální slabší; asi současné s kon-ventní facadou, která nese letopočet: 1697. Na přiléhající ploché stěně průčelní a sousedního domu stopy barevného malování, červené pilastry a vlysy, černé rámy oken a vodorovné pasy na žlutavé půdě.

První nádvoří, do něhož se tímto portálem přichází, jest na východní a jižní straně obstoupeno částečně obnovenými hospodářskými stavbami, zvláště pivovarem. Na severní jeho straně stojí bývalý provisoriát, na západní bývalá praelatura.

Provisoriát, malá jednopatrová budova, čítá devět okenních os, jejichž tři prostřední spojeny jsou v risalit málo vystupující a vyznačený nízkým, trojhranným štítem. Okna jsou pravoúhlá, v přízemku prostě orámovaná, v patře korunovaná bohatými štukovými kartušemi a festony. Portál malý, pravoúhlý má nadpraží oblomené a slabě prohnuté; nad ním mezi volutovými konsoly spojenými obloukovou řimsou znak proboštův s písmeny: IMPD (Josef Mika praepositus Doxanensis). Na dveřích pěkný prolamovaný štítek s vytepávanými lvy a přítuha. Velkou plochu hlavní lome-nice nad risalitem vyplňuje rokoková výzdoba ornamentální, štuková. Na balustrádě pískovcová socha sv. Josefa mezi dvěma vásami, po stranách dva vikýře s volutami a římsami lomenými i prohýbanými. Střecha prejzová. Uvnitř v prvním patře malá klenba s dobrými páskovými ozdobami štukovými a pěkné prolamované závěsy a štítky na dveřích.

Praelatura, nynější zámek, zaujímá celou západní stranu prvního nádvoří, jež dělí od druhého. Dvoupatrová budova, členěná prostě řadou šestnácti vysokých, hladkých pilastrů, v jejichž barokních hlavicích s volutami zavěšeny jsou ozdoby štukové po způsob šátků; okna vždy po dvou sdružená, jsou prostě pravoúhlá. Jednoduše orámovaný portál (průjezd), zaklenutý stlačeným obloukem a převýšený rovnou řimsou nese ve svorníku korunované L (Leopold) a po stranách letopočet 1 -že 6—9 -X- 2. Z vnitřního velmi jednoduchého zařízení praelatury jedině zajímati mohou dobré spirálové mříže v oknech dvojího malého schodiště, štukový strop rokokový v rohovém sále druhého poschodí a nástropní fresko »Narození Páně« z 18. století v jiném pokoji. Zadní strana praelatury obrácena do druhého dvora, členěna jest třinácti vysokými dorskými pilastry nesoucími částě kládí, spojené řimsou; přízemek tvoří otevřený ochoz s arkaturou na těžkých pilířích; prostornější ochoz v prvním patře jest zazděn a prolomen v každém poli obdélníkovým oknem; podobná okna jsou v druhém patře. Na jižní straně připojuje se ještě podobná část’ stavby o dvou okenních osách. Strana jižní, do parku hledící, je trojpatrová s prostě pravoúhlými okny v pěti osách, opřená širokými opěráky, jež pod svou řimsou nesou nápis:

A: 1665 D: 6: 8BRIS C. P. D. — A. 1665. 4. 9BRIS DIE FERI CVRAVIT (!) Opěráky tyto byly tedy postaveny proboštem Cyrillem.

D r u h é n á d v o ř í, do něhož se vchází průjezdem pod praelaturou,. jest obdélníkové, ohraničeno kolem budovami klášterními a sice: na východ zadní stranou praelatury, na jih jejím kratším křídlem a refektářem, na západ konventem duchovních panen a ochozem, na sever kostelem.

Refektář, samostatná, nevelká budova jednopatrová, spojená vlevo-s praelaturou, v právo s konventem, pochází z druhé polovice 18. století, je v průčelí členěna pilastry, mezi nimiž jsou prolomena tři velká, obdélníková okna, ploše, ale ozdobně orámovaná. Vnitřek přístupný praelaturou anebo malým schodištěm vedle konventu, zaujímá v prvním patře jediný obdélný sál, nynější panskou jídelnu, osvětlený ze dvora třemi, z parku čtyřmi velikými okny; vchází se dvěma symmetrickými dveřmi z praelatury nebo rohovými dveřmi z konventu. Hladké stěny jsou pokryty malbou nápodobující architektonické členění a štukové rámy s poprsími dobrodinců kláštera; tyto jsou na omítce malovány, v barokních nebo vymýšlených krojích. Pod nimi nápisy:

WLADISLAVS II. BOEM. REX FVNDATRICIS CONIVX DOXANAM DOTAVIT.

LVDOVICVS BOEM. REX INSIGNI DOKSANAM NOBILIT AYIT

HEREBALDUS CAN. STEINF. AD SIÓN VOCATVS DEIN I. DOXANAE PRAEPOSITVS

CRISPINVS A HRADIŠŤ INFUL. PRAEPOS. DEIN ABB. SIÓN. TANDEM ARCHIEP. TRAPEZ. ET SVFFRAG. PRAG.

B. HENRICVS BRZETISLAVS DVX BOEM. CAN. SIÓN. ET EPVS. PRAG. MVLTIS GRATIIS DOXANAM CONDECORAVIT.

PRZEMISLAVS II. OTTOGARVS BOEM. REX. PRIVILEGIA DOXANENSIA CONFIRMAVIT.

Západní krátkou stěnu celou vyplňuje velký obraz založení kláštera : Kedruta sledovaná družinou, rytířem a jeptiškou praemonstrátkou, určuje v utěšené krajině místo, kde vystavěti se má klášter; v popředí na kameni napsáno: Es kann Dog seyn (hříčka slov, kterouž vysvětliti se chtělo jméno Doksany). Architekt ukazuje zakladatelce plán kláštera, na němž jest

U*

í ‘.f ti

J > - k ’

íj > ‘’íďúfť ?í 5    ;

gj ;? vf* •. '• - j

; ~

V.    ;

.f'-:;-!    Jí

-7,

/>

*?

-HHIS

■**W 4

BfeiS

I * : : •

mi

gpfi

~p '4 :■

"7'S^'v

"A- :ifel:: :

Eg

Á.

Srsířc-

II

sgjfcgr ■

B&ŠaS

htg- %

|.íí

■ -li

Jí!

ta*

::

i*.i=S»5iSÍ ,£ f~’ ř| .

»*•; ;

MWfH-í-'    ir:*«

iS;7ilÍS

ÍSW

”T

Sf

ffte

.VA*' ,

gig

I;

rn$    ' ■    :■$$*.

ŠUMÍM* íl

-te-už

"V

podepsán malíř: G. Redelmaier Na jiném místě pozdější monogram H B 179— Pod touto r. 1893 obnovenou malbou nápis:

GERTRVDIS S. LEOPOLDI FILIA BOHEMIAE REGINA

ANNO 1144 DOXANAM FVNDAVIT.

Na klenbě v bohatém orámování jest širokým štětcem směle a dovedně namalována hostina egyptského Josefa, k němuž přivedeni jsou jeho bratří s Benjaminem, vinění z krádeže; hosté v orientálních krojích hodují při stole pokrytém perským kobercem pod velkolepou a fantastickou architekturou.

Konventní budova duchovních panen má v druhém nádvoří monumentální, z větší části však maskované průčelí z pískovcových, pečlivě přitesaných kvádrů neomítnutých (obr. 41.); toto jest rozvrženo zdánlivě na tři patra, z nichž přízemní tvoří podstavec vysokého pořadí šesti korintských pilastrů, mezi něž se zařaďují obě hořejší poschodí. V přízernku jsou vedle středního portálku tři skutečná okna, prostě pravoúhlá a vedlejší dvéře. V hořejším patře jsou jen tři okna skutečně prolomena, dvě byla již původně lichá. Vyšší čásť průčelí jest celá jen dekorativní, bez zadní stavby; ve třech středních výklencích třetího patra orámovaných pilastry a prohýbanými řimsami stojí pískovcové sochy nevelké hodnoty umělecké, uprostřed sv. Maternus, v levo sv. Vavřinec, v právo sv. Kandidus. V" postranních lichých oknech orámovaných nalézají se pískovcové reliefy dvou andělíčků vznášejících ratolestě s růžemi a liliemi. Hlavice pilastrů jsou různých barokních tvarů s akanty a volutami; na nich spočívající oblomo-vané kládí má vlys pokrytý širokými rozvilinami, přerušenými uprostřed kartuší s nápisem:

DoXanensIbVs VestaLIbVs EXSTRVCtVM (1697).

Vršek zakončuje rovný trojhranný štít, rozložený pouze přes střední čásť průčelí; jeho vnitřní plocha vyplněna bohatými rozvilinami a andělíčky, držícími oba znaky, proboštský a konventní. Po stranách stojí sochy sv. Augustina a Norberta, nahoře Panna Marie s Ježíškem. Malý portál ek v hlavní ose, orámovaný pravoúhlým pažením nese ve vlysu nápis:

VENI SPONSA CHRISTI.

Na dvéřích pěkná přítuha a štítek pro klíčovou dírku, prolamovaný. Prázdný světlík je přepažen polokruhovou římsou, na níž tři sedící andílkové drží růžové festony; pěkný v koncepci i provedení. Veškerá ornamentální výzdoba tohoto průčelí jest z pískovce lépe vytesána než figurální čásť. Vlastní stavba konventní, o mnohem rozsáhlejší než by dle průčelí souditi se mohlo, prostírala se kolem třetího a částečně čtvrtého dvora. Vnitřních jejich prostor, již původně jednoduchých, používá se nyní jako skladišť. Zadní strana konventu, do parku obrácená, je celá z pískovcových kvádrů, dvoupatrová o 25 osách, z nichž prostředních sedm tvoří výstupu-

jící risalit; členěna jest dorskými pilastry, dělícími v přízemku kdysi otevřenou, nyní zazděnou arkaturu; v prvním poschodí sdružená okna ploše v pravém úhlu orámovaná. Mezipatrová a podkrovní řimsa jest rovná; hlavní architektonické články vykazují stopy červeného malování.

Průčelí konventní a kostel spojeny jsou zdánlivě jednopatrovou budovou, zevně členěnou jako protější ochoz v prvním patře praelatury; avšak pouze v přízemku je několik místností a průjezd do třetího dvora, vršek celý tvoří lichá zeď.

Třetí dvůr jest na jižní a západní straně ohraničen zadní částí konventní budovy, kteráž jest zde jednopatrová, prostě lesenami členěna a na severní straně kostelem (jeho kruchtou) spojena.

Čtvrtý dvůr velice rozsáhlý a na sever kostela se prostírající byl původně zdí na dvé rozdělen. Západní a severní část obstupovala další křídla konventu zde ozdobeného na přízemním loubí těžkým štukovím. Uprostřed stála větší ozdobná kaple Matky Boží a menší kaple sv. Michala {dle vyobrazení v Mikově spisu byly to barokní centrály) nyní zbořené; ostatní část byla, jako nyní celá prostora, vykázána hospodářským účelům.

V rozsáhlém parku, nyní upraveném po způsobu anglickém, nalézá se zděná loggie otevřená pěti oblouky, na jejichž středním jest v štukové kartuši monogramm J W P D (Josefus Winkelburg praepositus Doxanensis).

' MDCCLVI

Pět českých kleneb nese barokní fresky představující Pána Ježíše Krista jako zahradníka, allegorie čtvero dob ročních —- dětí s květinami, ovocem atd. v bohatém těžkém orámování barokním.

Balustráda podél ramene Ohře, parkem protékající, byla kdysi bohatě ozdobena pískovcovými sochami; uprostřed jest přerušena schůdky, jež lze uzavříti krásnou malou mříží kovanou ze čtyřhranných prutů, sestavených do palmettových a různě proplétaných tvarů. Na můstku přes rameno Ohře podobné větší mřížové dvéře, stejně znamenité práce, označené proboštským znakem, monogramem J W P D a letopočtem 1759. (Obr. 42. a 43.)

Pískovcová deska v parku pohozená, bezpochyby zbytek nějaké kašny nebo zahradní budovy s nápisem:

CRISPIN PRZEP. DOX. F. F.

A.

1628.

Loggie zahradní, z konce minulého století v klassicistském slohu s třemi předními a dvěma postranními otevřenými oblouky na pilířích, ozdobených sdruženými dorskými pilastry. Kládí dorské s triglify, oblomo-vané; na rovné attice skupina dvou andílků, vásy a andělé na rozích.

ó<>

S obou stran stojí na zvláštních podstavcích velké sochy andělů (geniů), držící prázdné desky nápisové.

CHRÁM zasvěcený na počest Panny Marie Narození zaujímá celý střed skupiny klášterních staveb. Jest to orientovaná, ‘původně románská basilika s rozsáhlou kryptou, s dvěma věžemi v západním průčelí, s vysokou střední a dvěma nižšími postranními loděmi, velkou příční lodí a dlouhým

Kar

,?s

fo(

,V !

!!

■ř

igg,

c-

sir

yjig

mmm

hmékbi •

SPÍM

W-J

SWM

II rJ

fl

Mi

Q8N

IXP^íl

‘1

I

'■-Ol

mm

1 tlif

11

fl

ti

KU

ítl||§SI i|

i.

TT

BH

Ž, JL

s.

*//

//

KS

BsswdGi

4-

íif

Mi

ílip

BSE33

mm.

m.

Obr. 42. Doksany. Mřížové dveře na mostě, z r. 1759.

kněžištěm; ve východních koutech mezi příční lodí a kněžištěm po jedné čtverečné kapli již z původního založení. Křížový tvar kostela přesně vyznačen, nad jeho středem vysoká, barokní kopule; k východnímu konci kněžiště přiléhá barokní věž (chronologický postup prací viz v předu).

Z původní stavby románské zbudované brzy po založení kláštera ještě v druhé polovici 12. století zachovala se krypta, obnovená r. 1889 dle starého stavu arch. Achilem Wolfem, a jádro hlavního zdivá kostelního :

KS

ni ím

w.

«r*

ji

ji

li

iffi

HP

s>

1H

Míli

*1*

V.

■f® 1

CA

>^W

-•

JÍÍÍV³

■í.

íMMŠMh

mmm

ir

S>-

/Pi

P? ,#p

\Qjx

«L\

l\\ 0

raPT!

I*

Slil

1«

IÉÉ

<£%r/£g

re

íí:

y\

SS

fl

■ §g

pA

fe-ÍP

ill

Obr. 43. Doksany. Mřížové dvéře na balustrádě v zahradě, asi z r. 1759.

i!®

'crXiV-1' iPž^^^jyCg

ff

li

'S

Ff^

■>>~

JÉ

v severní věži do výše jednoho patra, v jižní do druhého patra, v podélné části, příčné lodi, v přiléhajících čtverečních kaplích a v kněžišti hlavní zdě postranní s celými absidami obou ramen příčné lodi a východních kaplí. Klenby v pobočních lodích pocházejí ještě ze starší doby, jsouce jen novou výzdobou opatřeny. Z velké obnovy v letech 1718—1726 (vlastně 1729) pochází zdivo vršků obou věží západních, hlavní klenby, kopule, třetí východní věž od základů a veškerá zevnější i vnitřní výzdoba.

Původní kostel románský měl tedy celkem tytéž rozměry jako nynější a podobal se mu také rozvržením vnitřních místností. Byla to trojlodní basilika křížová, jejíž západní průčelí mělo již původně dvě věže; východní

ggggg§|

II

étm,.

tr

/n

Jk

i

Aá

ássifi i

§?

■ íM'

■i

ítu'i

w?

* ii

;Vr

;Mm

.r.

i

•s

'¥11

jgf,

■í-

ETT1IT7T

Obr. 44. Doksany. Pohled na chrám ze severu.

část vynikala bohatým seskupením pěti absid, střed kříže byl asi zvláště vyznačen. Pod západní částí kostela nalézala se krypta, která zaujímala tutéž prostoru jako nyní, t. j. pod věžemi a hlavní lodí a v pokračování severní lodi, kdežto část při jižní lodi byla již při založení kratší a zdí oddělena (asi průchodem spojena). V kostele byl nad kryptou upraven kůr pro duchovní panny; vystupovalo se k němu po schodech asi v těchže místech jako nyní z pobočních lodí. Tyto byly již původně nestejně dlouhé, jižní delší, severní kratší, jak toho úprava krypty vyžadovala; byly oblouky otevřeny do hlavní a příční lodi a zaklenuty křížovými klenbami, jež se bezpochyby zachovaly, neboť pod štukovou výzdobou nynějších kleneb proni-

L

i

■i

'/'■

t

I

i

ú

O

íi

/

nec

i

m

I

j

>/

■'

'

\ :iytei

i

t

* i¹ * ? f°.

Obr. 45. Doksany. Půdorys chrámu a jeho krypty, i/.mo

mm

W a

3

a

panna

m K

a    p::

m

WF:

\

m: fi

: i

sar

____________

ipt

kají starší hrany. Výška hlavní lodi a stejně vysoké křížové lodi ustanovena jest přibližně výší postranních absid; tvar těchto se nezměnil, i klenby jejich se zachovaly; zvenčí byly asi členěny lesenami spojenými oblouky, čemuž nasvědčuje barokní nápodobení jejich. Kněžiště s hlavní lodí stejně vysoké a široké bylo bezpochyby podobnou absidou (na místě nynější věže) zakončeno. Zda-li hlavní prostory kostelní měly klenby, není doposud zjištěno, ovšem tvrdí tak Mika (1. c. 23). Ve východních koutech mezi příční lodí a kněžištěm stály dvě čtvereční kaple s absidami, jejichž zdivo a rozměry úplně se zachovaly. Zbytek bývalé jednoduché řimsy okapní podnes se nalézá na západním konci jižní lodi.

Zdivo románských částí je pečlivě přitesaný veliký kvádr pískovcový, na tvrdou maltu kladený; barokní částě jsou z lámaného kamene.

Pohled na kostel již z povzdálí jest imposantní, ačkoli chrám ze všech stran obklopen jest bývalými klášterními a hospodářskými budovami tak, že jedině tři věže, kopule a střechy kostelní se volně vznášejí.

Západní stranu kostela zakrývá těsně přistupující budova kon-ventní, jejíž první patro spojeno je dveřmi se západní emporou; zvenčí viděti lze proto jen hořejší patra obou věží a holý průčelní štít s oknem. Přízemck průčelí vykazuje neomítěné zdivo kostelní.

Věže západní, půdorysu čtverečného, asi 7‘30 m široké (síla zdí asi 1 *30 z/z), v románské části (v jižní věži do druhého patra, v severní jen v prvním) z velkých pískovcových kvádrů, v části barokní z lámaného kamene, omítnuty. Zvenčí jest každá věž rozvržena na dvě patra; dolejší sahá až po okapní řimsu střední lodi, jest hladké, v rozích obložené lesenami; hořejší patro jest na rozích provázeno štíhlými pilastry s barokními hlavicemi (píšťaly a rohové voluty) nesoucími značně vyloženou řimsu uprostřed lomenou a v plochém oblouku prohnutou. Okna věžní na jižní straně v dolejším patře zachovala původní svůj románský tvar, jsouce polokruhy zaklenuta; první zdola, větší, je špaletované, hořejší dvě menší nad sebou mají rovné ostění; nepravidelnost jejich os hleděl barokní mistr vyrovnati přidanými plochými rámy. V druhém patře jsou na všech stranách stejné prolomy polokruhem překlenuté, pilastry orámované a obloukovými římsami korunované; v jejich svornících lidské hlavy. Střechy věžní jsou cibulovité, osmihranné s lucernami, plechem pobité a kovanými kříži zakončené.

Podélné strany kostela jsou zcela jednoduché. Stěny nižších, pobočních lodí a nad jejími střechami se vypínající hlavní lodi jsou prolomeny velkými okny, překlenutými do obloukových segmentů a ploše orámovanými.

Příční loď vystupuje o 7'40 m ze šířky kostela; staré absidy jsou členěny lesenami přeměněnými na barokní pilastry, které spojuje oblouková výzdoba, připomínající asi bývalou obloukovou řimsu.

Dvě okna dole pravoúhlá a polokruhy zaklenutá značí asi místo a snad i velkosť původních oken.

Strana východní poskytovala v románské době asi jednotnější pohled; nyní jsou obě malé absidy postranních kaplí holé, jejich ne-ozdobená tři okna poměrně velká, segmenty sklenutá. Nad jejími nízkými kopulemi, jež jsou kůrkami kryty, vypínají se malé lucerny čtyřokénkové.

Věž na východní straně ku kněžišti na místě jeho absidy r. 1718 (letopočet na ostění vchodu) z lámaného kamene přistavěná, podobá se rozvrhem věžem západním přispívajíc nemálo k malebnosti celku. Dolejší okna jsou malá, obdélníková, hořejší čtyry ploše orámovaná lomeným obloukem překlenuta; nad nimi hodiny, jejichž ciferníky mají široké roz-vilinové rámy štukové (hodiny ty byly dle Feyfara 1. c. 156 r. 1715 (?) pořízeny za 4000 zl.). Hlavní řimsa jest uprostřed nad hodinami oblomena a druhou řimsou v mírném oblouku překlenuta; nad nimi vypínající se nízká attika nese cibulovitou střechu s dvojnásobnou lucernou, plechem pobitou.

Kopule nad skřížením se hlavní a příční lodi spočívá na válcovitém tamburu prolomeném osmi okny, jež jsou překlenuty segmenty obloukovými ; mezi nimi vystupující sdružené nástěnné pilíře nesou oblomovanou okapní řimsu. Střecha plechem pobitá, mírně elliptická, na stranách sesílená osmi širokými žebry, je korunována čtyřokénkovou lucernou s cibulovitou stříškou. V makovici ji zakončující nalezena byla r. 1895 pamětní listina o jejím vyzdvižení se jmény 48 tehdejších sester.

Sanktusová věžička nad střechou, taškami krytou poblíž západních věží je cibulovitá, plechem pobitá.

Vchod do kostela není přiměřen velikosti chrámu (dle jeho původního určení jako chrám klášterní byly ovšem vchody z ambitů konvent-ních a z praelatury důležitější). Malý portál vedoucí z druhého dvora do jižní lodi má pravoúhlé obložení s lomeným, slabě prohnutým nadpražím. Štuková výzdoba jeho navržená s patrnou snahou dodati portálu většího významu, pozůstává z kartuše s monogramem Maria, postranních volut, z nichž visí festony a z prohýbané řimsy; nad štítovými segmenty sedí dva andílkové. Nad portálkem jest ovální okno orámované a řimsou koruněné; z mušle nad středem splývají festony. Nahoře stojí mezi dvěma vásami pískovcová socha Madonny na zeměkouli ovinuté hadem. Na pěkně okovaných dveřích tepané růžice, štítky, přítuha, klika a letopočet 1720; na bednění vchodu uvnitř kostela prosté malované festony a letopočet 1776. Protější vchod v severní poboční lodi jest stejně velký, docela neozdobený. Třetí neúhledný příchod vede sakristií.

Krypta pod západní částí chrámu pochází z doby založení jeho a zachovala poměrně dobře svou původní podobu; jsouc po staletí zanedbávaná a dle nutnosti opravovaná došla r. 1889 důstojné obnovy architektem Achilem Wolfem, jenž ji upravil na hrobku baronů z Aehrenthalů. Při této příležitosti byl neozdobný západní vchod zazděn a nový na jižní straně prolomen. Taktéž zazděny byly schody v síle zdi mezi větší a menší části krypty objevené, takže nyní nejsou více znatelný. Cihlové obaly chatrných sloupů, jakož i později vezděné podpory byly odstraněny a nedostatečné

Soupis památek umění výtv. Pol. okres Roudnický.

sloupy novými nahraženy; v některých případech, kde se původní tvar sloupů nedal stanovití, použito forem sloupů téže krypty, jinak zachován starý tvar. Severní strana se prolomila novými okny. Malá komora jižní byla upravena jako kaple a vložena do ní nová absida, čímž tato část ovšem nejvíce se pozměnila. Jelikož se však jinak hledělo starobylý ráz úplně zachovati, lze tuto kryptu považovati za jeden z nejznamenitějších pomníků románského stavitelství v Cechách. Její stav před opravou popsán v Památ. arch. a Zpráv. sp. arch. a inž. (1. c.). Zdě a silnější pilíře jsou složeny z pečlivě přitesávaných, pískovcových kvádrů, dříky sloupů a slabších pilířů jsou monolithní. Krypta skládá se ze dvou prostor: Menší jižní komora, nyní na kapli upravená, 8'65 m dlouhá a na nejširším místě 5 m široká, prostírá se pod jižní věží a jižní lodi; větší prostora 15'80 až 16'60 m dlouhá a 13‘50 m široká zaujímá šířku hlavní a severní lodi. Zeď obě místnosti dělící jest původní a nese na svém sesíleném konci vnitřní roh věže jižní, v pokračování svém jižní zeď hlavní lodi; severní zeď této lodi je v kryptě podepřena řadou podpor, z nichž jedna vyniká zvláštní silou, kdežto druhá stejně silná nese zároveň vnitřní roh severní věže. Severní zeď krypty nese zevnější zeď severní boční lodi, západní jest pod průčelím kostela, východní tvoří v. kostele poprsnici empory, která se nad klenbou krypty prostírá.

Původní přístup do krypty nelze více stanovití, jelikož bývalý západní vchod byl dle Fr. Beneše později prolomen; není však pochybnosti, že vnitřek kostela byl s kryptou přímo spojen. Také oba oddíly byly do nedávná od sebe odloučeny, ježto průchod mezi ninň o dvou obloucích na sdruženém pilíři teprve při opravě se otevřel (na místě dřívějšího ?).. Podlaha krypty leží asi o 1'32 m níže než podlaha kostelní; průměrná výška klenby kolísá mezi 3'52 m a 4’61 m. Křížové klenby různého-základu obdélníkového, čtvercového a nepravidelného mají ostré hrany. Klenbové pasy jsou hladké, nestejně silné, v pravých úhlech přitesané, polokruhové; jelikož vzdálenosti podpor se rozcházejí co do velikosti, liší se také rozpjetí a výška pasů i kleneb. Čtyřdílná klenba malé komory spočívá uprostřed na jediné podpoře, při stěnách na čtyřech příporách; klenbu velkého oddělení nese sedmnáct volně ve čtyřech řadách stojících podpor a dvacet přípor při stěnách.

Podpory, při stěnách polosloupy nebo polopilíře, uprostřed sloupy a pilíře, vykazují velikou rozmanitost’ co do výšky (T67—2⁻40 m) a síly (v průměru 0⁻33—214 m), zvláště ale co do výzdoby, tak že původně sotva jediná se druhé docela podobala.

V malé komoře, kapli:

1.    Volně uprostřed stojící sdružené pilíře jsou přesně nápodobeny dle starých, č. 34.

2.    Polosloup s attickou patkou (vůbec kolem kaple obíhající) a krychlovou hlavicí (starý).

I

■

Klj

. ‘

i

i

,

I

f

IP

;

I

i

1 '

.. , : , < ;

Wm

I '1

|

m

P "I

g 1

f j

FJ

,

I

.. • - .

H

■t

35,

34,

33,

32,

36,

37,

‘lS

31,

43,

44,    42,    39,

28,

Číslo 45,

se s postupem popisu.)

Obr. 46. Doksany. Krypta z polovice 12. stol. (Čísla srovnávají

3.    Jako 2. (po stranách dvra hladké krákorce, starý).

4.    Polosloup, patka attická, na hlavici je vytesáno psovité, fantastické zvíře běžící (starý, obr. 47).

5., 6. Pilastry nové s hlavicemi nápodobenými č. 18.

7.    Sloup, na hlavici dvě kousající se potvory (hlavice stará; obr. 50).

8.    Část’ svazku pilířového sesilujícího zeď, na kteréž v těchto místech stojí roh věže (stará).

9.    a 10. Dva polosloupy s attickými patkami a s baňatými hlavicemi, na nichž jsou vytesány symmetricky proti sobě stojící dva čtvernožce tahající se o jakýs předmět (kus masa¹; na rozích pod krycími deskami lidské masky (levá hlavice stará, druhá dle fragmentu nápodobena; obr. 48).

11.    Pár sdružených pilířků (severní starý, jižní dle starého), jejichž velice ozdobné patky mají na každém rohu jinak utvořený drápek, dříky jsou osmihranné, štíhlé, nesou krychlové hlavice ozdobené na každé straně různými palmettami velmi ušlechtilé formy (obr. 49).

Ve velkém oddělení krypty jsou na západní straně přípory spojeny společnou patkou běžící podél zdi; na hlavicích spočívají krycí desky (u ostatních podpor vyšší náběžníky).

12.    Polosloup, při attické patce hladké drápky, na hlavici velký palmový list a fantastické zvíře podobné lvu (starý; obr. 52).

13.    Část svazku sloupového, podpírajícího roh věže, na attické patce stylisované nárožní lupeny; zabíhá bez hlavice do klenby (stará; obr. 52).

14.    Polosloup, při attické patce drápky na přič ryhované, na hlaváči dvě palmetty a fantastické zvíře (starý; obr. 52).

15.    Polosloup, drápky nárožní kolmo ryhované, hlavice košovitá, obložena velmi ušlechtilými listy palmovými, ploše tesanými (stará).

16.    Polosloup, na jehož patce tvoří každý růžek jinaký stylisovaný list; na místě hlavice jsou v její výšce dva úseky římsové, ozdobené listy palmovými (starý; vyobr. v Pam. arch. V. 202).

17.    Polopilíř z osmihranu sestavený, na patce rohové lupeny, hlavice krychlová s osmi vyhloubenými, prázdnými štítky (starý; vyobr. v Pam. arch. V. 202).

18.    Roh pilíře pravoúhlého s nízkou hlavicí polštářovitou, na níž vypukle vytesána stylisovaná románská rozvilina (starý).

Na východní stěně:

19.    Polosloup s velkou baňatou patkou zvláštního tvaru s konicky se úžícím dříkem a s krychlovou hlavicí, v poměru k ostatním velkou ; na této spočívá profilovaný náběžník (nový dle starého č. 44).

20.    Polopilíř opatřený na rozích sloupky, uprostřed mělkým žlábkem; patka a hlavice vyvinuje se přiměřeným zvětšením a zakončením tohoto profilu; náběžník polštářovitý, ozdobený stylisovanými rozvilinami a stuhami (nový dle č. 18).

21. Pilastr pravoúhlý s patkou a hlavicí řimsovitě členěnou, v ústupku koutní sloupeček třičtvrtkový, ozdobený na patce lidskou hlavou, na hlavici páskovým a palmettovým ornamentem jako č. 18 (starý, obr. 55).

22. Pilastr

pravoúhlý, s patkou a hlavicí řimsovitě členěnou (starý);

Při severní straně stojí polosloupy na společné lavici:

23. polosloup, na attické patce hladké drápky, hlavice bohatě ko-rinthská, vysoká (starý; obr. 54).

24.,    25. a 26. polosloupy s hladkými drápky při patkách, hlavice krychlové, nízké (staré).

Na západní straně:

27.    podobný 26. (starý, obr. 53).

28.    pilastr pravoúhlý s hlavicí římsovitou a krakorec (starý).

29.,    30. polosloupy s attickými patkami bez drápků, hlavice krychlové (staré).

Volně stojící podpory, myjí většinou náběžníky vyšší neb nižší, různě řimsovitě článkované.

31.    Sloup, patka s drápky rýhovanými dvojím způsobem, hlavice krychlová (dřík starý, ostatní dle starého č. 47, obr. 46).

32.    sloup předešlému podobný s hladkými drápky (dřík starý, ostatní dle starého obr. 46).

33.    sloup, při patce drápky na každém rohu jinak rýhované; hlavice košovitá s krásnými palmettami (hlavice dle staré, číslo 46, obr. 46).

34.    dva sdružené pilířky, osmihranné, patky s ozdobnými nárožníky, hlavice krychlové v dolejší polovici seříznuté, v hořejší šachované a zubo-řezem opatřené (dle starých, obr. 46).

35.    pilíř, zhotovený dle polopilíře č. 20. (nový).

36.    dva sdružené sloupy s patkami attickými, z jejichž rohů vystupují dvě lidské hlavy a lupeny různého tvaru; obě hlavice s dvěma lidskými maskami, palmettami a s dvěma skupinami rvoucích se fantastických zvířat.

37.    jako 35. (dle starého, obr. 46).

38.    sloup, patka attická s hladkými drápy, hlavice košovitá, hladká (dle starého).

39.    sloup, patka s drápky rýhovanými, na hlavici listy palmové velmi ušlechtilého tvaru (nový dle 45, obr. 46).

40.    sloup podobný 32. (dle starého).

41.    velký svazek pilířový, nesoucí vnitřní roh severní věže; jádro tvoří řecký kříž, k jehož čtyřem stranám přiléhají polosloupy a do koutů jsou zapuštěny čtvrtsloupce. Na attických patkách rozmanitě rýhované drápky, palmettové lupeny a proplétané provazce; střed zabíhá přímo do klenby, pouze západní a východní polosloup má hlavici s vyloženým hladkým polštářem (starý; obr. 41).

42.    dva sdružené osmihranné pilířky; patky mají rozmanitě ryhované drápky, hlavice s palmettami ušlechtilých forem (dle starých, obr. 49).

43. svazek pilířový, podobný ve složení č. 41., ve výzdobě patky poněkud se různící; místo hlavic nalézá se po stranách každého polosloupu pár římsových úseků, ozdobených palmettami (starý, obr. 46 a 55).

F-iijgř

in

•I

ai

Č. 4.

Č. 9 a 10.

Č. 11 a 42.

p®§S3f

:Řm

'msmíĚi

41 I -i

Č. 7.

Č. 41.

Obr. 47—51. Doksany. Ozdobné častě podpor v kryptě z polovice 12. století.

y

1

B

I

■ 0

/

Oř

%

i

I

I

.

>

KĚ

(É

m

*Í

I

4s

f 3

K

i

’•■*•■ 1§

r

f

|Rt

i

j

&

; 4

Bil

|

JK%

i-jfiií'-’-*¹

psp- S

Bi

I

■    -;3^S'SřSřWPS

Č. 14. Č. 13.

12.

Č. 46.

Č. 47. Č. 27.

■i

i i

li

im

'1

-

P

m

i

B

md

: j

— I

,\«r*

,

*SBI

i

•OBHBB

lil

i

f? ■

&

‘^1

í4it

m-

}

Č. 23.

Č. 21.

Obr. 52—55. Doksany. Ozdobné částě podpor v kryptě z polovice 12. století.

Č. 44

Č. 45.

Č. 43.

Velikost krypty, její stáří a zachovalost, rozdíly v rozměrech půdorysu a výšek klenbových oddílů, různost podpor, sloupů a polosloupů, pilířů a pilastrů, sdružených podpor a svazků pilířových, nestejná jejich výška a síla, zvláště ale bohatost výzdoby ornamentální a pro románský sloh tak karakteristická rozmanitost v zobrazení fantastických zvířat dodává této památce zvláštní zajímavosti a důležitosti.

Vnitřek kostela jest jako zevnějšek úplně obnoven a to v nejbohatším slohu barokním tak, že jen hlavní disposice prostor zůstala; i ta částečně pozměněna tím, že západní částě postranních lodí byly zdmi přepaženy a v uzavřené kaple upraveny, dále tím, že kněžiště na místo vysoké absidy dostalo rovné zakončení, a konečně zvláště tím, že všechny prostory (mimo pobočních lodí) nově zaklenuty byly a nad střední křížení se lodi hlavní s příční velká kopule se postavila.

Rozměry vnitřku: Z délky kostela téměř 60 m připadá 17'25 m na kruchtu, 12'81 m na ostatek hlavní lodi, 8'18 m na prostřední čtverec pod kopulí a 21 m na kněžiště. Hlavní loď čítá 7'30 m šířky, bývalé postranní lodě každá něco přes 4'50 m; celá délka křížové lodi od absidy k absidě obnáší 34'40 //z, šířka 8'20 m\ absidy vedeny jsou polokruhem asi 3⁻00 m. Roz-pjetí vítězného oblouku 6'24 m. Kněžiště jest 21 //z dlouhé a 7‘80 m široké. Severovýchodní kaple je 7'10 ni dlouhá a 7*70 m široká, jihovýchodní je stejně dlouhá a 9'40 m široká, poloměr jejich absid měří 2‘10 ni. Výška klenby v hlavní lodi 13'32 m, v poboční lodi 6⁻30 //z. Síla zdí průměrně 125—150 m. Vyskytují se četné, zajímavé nepravidelnosti.

Hlavní loď jest na podélních stranách (i s částí emporovou) členěna pěti páry mohutných pilastrů se štukovými hlavicemi kompositními, pěkně propracovanými; na těchto spočívají oblomené kusy kládí se značně vyloženou římsou; ve vlysu bohatá štuková výzdoba, mušle, ratolestě, košíčky s květinami a pod. Mezi pilíři prolomeny jsou čtyry páry oken ozdobených na ostění bohatými štukovými festony a stuhami. Z pilastrů pnou se široké klenbové pasy sesilující valené klenutí se zářezy pro okna; veškerou jeho plochu, pokud není vyhrazena malbám, pokrývá štuková výzdoba, pásková, proplétaná a oživená stylisovanými motivy rostlinnými. Poprsní zeď kruchty, 4'20 m vysoká nad podlahou kostela, balkonovitě vyložená na dvou kon-solech nesených andílky, jest taktéž celá vyzdobena dole štukovím, v předu ze dřeva řezanými a pozlacenými kartušemi; v těchto malované tři allegorie. Na poprsnici bohatá mříž ze dřeva vyřezávaná a pozlacená, se soškami sv. Vojtěcha, Vavřince, Augustina, Josefa, Norberta, Jukunda a Jana Nep. Na každé straně vede bohatě štukovaný vchod do sousedních kaplí; jest symmetricky utvořen z jedněch skutečných dveří větších uprostřed a dvou menších po stranách, lichých (za těmito prázdné výklenky). Dveřeje jsou z dubového dřeva ozdobně vyřezávané a mřížkované; pravoúhlé prosté ostění je korunováno bohatými štukovými supraportami s poprsími sv. Jana Nep., kající se ženy a kajícného lotra, naproti sv. Jukunda, sv. Petra a sv. Marie Magdaleny; na římsách vásy a andílkové držící festony. Oba oblouky

Tab. 111.

j*K

%!

'v %í

- Jí

■ \

by \    ’

¹¹'%. i \ ■■■' 35

Ar

f?j

1    ''-a,''

•• >

jp

h 19

*p

ÉK?

f§4

fe

W;

t?

pj

ar

!i

>4!?

řjí -:

-r?.'

ř> ;

I' TC ¹

V~ %U«

SJ

%ž

>>'.

*;

■ $ y? * I HÉ># 4r.,j

\ * .ídfr 1-^

. M H

'$jf J||

‘ já

•y

¥.M

4 t

• MĚt . W

mi

•L

L - 9i

...

'* -■

lUtssi

Hé

SB

wr~    ...................

-...;    .v'. •-v,..

MM

r<

Vnitřek chrámu Doxanského, původně románského, v letech 1718—1726

nově upraveného.

4

✓

otevřené z hlavní lodi do zbylých částí pobočních lodí jsou lemovány prostým profilem přerušeným uprostřed hlavičkou andílka; vnitřní plochy oblouků jsou štukované.

Příční loď, stejně vysoká jako hlavní loď a kněžiště, členěna jest toutéž architekturou; štuková výzdoba na pilastrech, na vlysu a na ostěnf polokruhově zaklenutých oken je stejně bohata. V absidách nápodobuje se malbou orámování oken a dveří, i kasettování konchy (tato malba byla později při postavění oltářů r. 1774 provedena). Klenba liší se od klenby v hlavní lodi tím, že není valená, nýbrž že se skládá z konchy a z české klenby, do níž Jan Hiebel perspektivicky namaloval kopule.

Kněžiště jest v architektonické výzdobě zcela souhlasné s hlavní lodí, čítajíc však pouze dva páry pilastrů a tři klenbové oddělení; tři páry oken jako v lodi. Na každé straně mezi prvním a druhým pilastrem vystupují balkonovité oratoře na poprsnicích malbami a vyřezávanými mřížemi podobně ozdobené jako poprsnice kruchty; místo soch světců jest zde čtrnáct soch andělů zpívajících a hudoucích na nástroje.

Kopule nad středním čtvercem vypíná se na čtyřech mocných pili-řech nárožních, spojených polokruhovými oblouky; hlavice těchto, vlysy a široké pasy stkvějí se prací štukatérskou, v pendentivech malby. Na patce válcovitého tamburu obíhá lichá balustráda oživená v osních bodech čtyřmi kartušemi drženými andílky; na kartuších písmena: I M P D (Josef Mika Praepositus Doxanensis). Z vyložené hlavní řimsy vystupuje osm ozdobných pilastrů, mezi nimiž prolomeno jest osm oken ozdobně orámovaných a korunovaných kartušemi a festony. Nad plochou řimsou hořejší klene se báň malbou pokrytá a osvětlená lucernou čtyřokénkovou.

Do obou východních kaplí vstupuje se z kněžiště a z křížové lodi oblouky, jichž hladké obložení nápodobuje šedý mramor, sokl řimsy a profil oblouku červený mramor; ve svorníku bílé andělské hlavičky. Obě kaple, v hlavním zdivu původní, mají bílé stěny, v koutech stojí nakupené pilastry z barevného mramoru (umělého) s korinthskými zlacenými hlavicemi. Z oblomovaných kusů kládí vystupují čtyry oblouky (červeně mramorované), jež nesou elipsovitou báň; tato jest osvětlena lucernou a pokryta malbami. V absidách tři velká obdélníková okna. Ve výši patra vystupují na třech stranách balkonovité empory s poprsnicemi a mřížemi podobně vyzdobenými jako na hlavní kruchtě a v kněžišti.

Z obou postranních lodí zůstaly otevřeny jen obě částě přiléhající ku křížové lodi; čtverečné tyto prostory, do nichž vedou zvenčí jižní a severní portály kostela, jsou prázdné, překlenuty vlastně křížovým klenutím (bezpochyby původním), kterémuž se však dostalo výzdoby dle způsobu českých kleneb: štukový rám kolem velkého freska. V cípech klenby jakož i na ostění oken štuková dekorace. Ostatní části lodí jsou proměněny na kaple prostě obdélníkové, nyní zcela spustlé. Jižní větší sv. Candidu zasvěcená, má stěny členěné kanellovanými lesenami a prolomené dvěma okny; klenbu o dvou křížích, jejichž hrany vyznačeny jsou naturalisticky

v štuku provedenými věnci, zdobí malby ve štukových rámech. Západní stranu zaujímá malé, dvouramenné schodiště, jímž se vstupuje do prázdné předsíňky kůru pro duchovní panny. Severní kaple jest kratší (jak toho nepravidelné založení románské krypty zde hraničící vyžaduje), má jediné okno (nyní zazděné) a klenbu pokrytou štukovými andílky a rozvilinami tvořícími rám většího freska; pod tímto barokním nánosem pozorovati však lze i zde kdysi ostré hrany staršího křížového klenutí, snad původního.

PEIR (Rochus Bayer;

Dekorace štuková, zdobící všechny významnější, vhodné architektonické články, béře většinu svých motivů z rostlinstva někdy naturalisticky nápodobeného, po většině však stylisovaného; na pásech a obložení oken proplétávají se rozvilinami hladké stuhy v ušlechtilých křivkách. Provedení, v detailu zběžné a řemeslné ale vždy dovedné, pochází dle velkého letopočtu na vítězném oblouku (ku kněžišti) z r. 1720. Na prvním oblouku hlavní lodi při kopuli zaznamenáno je jméno stukatora velikými písmeny po stranách střední kartuše: ROCHVS z kruchty viditelno).

Klenbové fresky prováděl Jan Hiebel (1681 —1755), jehož podpis se čte na velké malbě v kopuli (na stupni v severovýchodním rohu):

Juan. Hiebel pin Ao 1722.

Též na klenbě sakristie jest podepsán: Hiebel pinx. 1732.

Hlavní bod rozhledu jest přímo pod středem kopule; pro tento bod určeny jsou perspektivické podhledy do kopulí na českých klenbách ramen příční lodi (ve způsobu Pozza). K němu se obrací hlavní výjevy v kněžišti i v lodi. Zde zobrazena na osmi větších středních a šestnácti menších postranních malbách zajímavá symbolika vztahující se zvláště na Pannu Marii, na rodokmen Páně a na jeho obětování se. Na širokých páskách připsána jsou slova ze starého i nového zákona i s udáním kapitoly a verše; bez znalosti těchto byla by většina jich nesrozumitelná, jak i umělci svou hleda-ností činila nemalé obtíže. Stručný jich obsah jest tento:

V kněžišti:

I.    (v poli nad oltářem hlavním.) Uprostřed: Ruth drží pšeničný snop, v němž se zjevuje hostie, nad ní tři andílkové. Po stranách v malých polích: Ježíšek, Beránek Boží.

II.    Uprosřed: David, Kmen Jesse, na němž Panna Marie a monogram IHS. S nebe se snáší anděl. Po stranách Noemova archa, a cisterna s vodou.

III.    Uprostřed: Šalamoun na trůně poukazuje na chrám od něho zbudovaný. Po stranách: oltář s hostií a pramen spasení.

IV.    V kopuli velké otevřené nebe, v němž nad sloupovou architekturou se vznáší Bůh Otec mezi četnými anděly; David, Mojžíš a sv. Josef putující po Betlema. V lucerně holubice sv. Ducha.

V lodi: V. Uprostřed: Klečící Jakub objímá oblak, v němž se zjevuje hvězda s Pannou Marií. Po stranách: Trojramenný svícen se liliemi a hořícími svícemi; strom na němž se zjevuje Spasitel.

VI.    Uprostřed: Abrahám a Isák, z něhož vyrůstá strom s Pannou Marií, v oblacích Pán Ježíš. Po stranách: Harfa s jménem Maria; desky božího přikázání a žehnající Ježíšek.

VII.    Uprostřed: Bůh Otec s knihou, v níž zapsáno jméno Marie. Po stranách: pšeničný snop, pod ním had; Panna Marie šlape hadu na hlavu.

VIII.    Uprostřed: Ježíšek se opírá o strom života, na němž se zjevuje monogram Maria. Po stranách: Spasitel stojí na čtyřech znacích evangelistův s monogramy Maria; ruka držící ratolest’.

IX.    Uprostřed: Panna Maria v záři, pod ní klečí sv. Anna a sv. Joachím. Po stranách: Vinná réva, v jejíž největším hroznu zjevuje se Ježíšek ; rozříznuté granátové jablko s monogramy Ježíše a P. Marie.

Na klenbách ramen příční lodi perspektivické podhledy do kopulí bez figur. — V kaplích při kněžišti: v severní na kopuli oslava sv. Jukundy a j., v absidě koráb víry, naděje a lásky s hostií. V jižní kapli na kopuli oslava sv. Jukunda, nebeský hrad a andělé, v absidě kalich s krví, studna a jelen k ní spěchající. — Na klenbách otevřených částí postranních lodí: v severní loď na moři; v jižní: Panna Marie na oblacích. V kaplích při kruchtě v severní: oslava sv. Jana Nepom ; v jižní: uprostřed Panna Marie, v menších kartuších kolem poprpsí sv. Candida, sv. Norberta, jakéhos premon-:stráta, sv. Michala, Víta a Augustina.

Hlavní oltář s mramorovým stolem a dřevěnou, polychromovanou architekturou o čtyřech sloupech korinthských, na oblomovaném kládí prohýbané, štítové segmenty; tvoří dvojnásobný rám oltářních obrazů. Po stranách stojí dřevěné sochy životní velikosti, bíle natřené: sv. Vít, sv. Augustin, sv. Norbert a sv. Václav, nahoře sv. Prokop, sv. Vojtěch a dva andělé, nejvýše Bůh Otec a Syn; poněkud přehnané v pohybech, affekto-vané v pose, s přeplněnou draperií ale velkolepé ve své theatrálnosti, plné sebevědomí, vážného a mohutného výrazu tváří jakož i virtuosního provedení technického.

Obraz oltářní: na plátně, 2'40 m široký a přes 4 m vysoký, představující sv. Rodinu. Uprostřed nad stupni usedla matka s dítětem, v levo k ní přistupuje sv. Josef, v právo dvě ženy připravují dítěti lázeň, kdežto v popředí žena v bohatém žlutém a modrém rouchu podává z otevřeného vaku čisté prádlo; širokým štětcem směle malovaný, šťavnatý v barvě, dobře zachovaný; v levém rohu na schůdku označen:

PETR VS BRANDL pinx.

V hořejším oválním rámu Panna Marie na oblacích.

Nad kredenčním stolkem a na stěně za pontiíikálním křeslem jsou na zdi ploché reliefy řezané ze dřeva, ze 17. století, 1T5 m vysoké a P22 vi široké. Na prvním poutníci klekají před Ukřižovaným v záři, v pozádí stojí premonstrát; na druhém nese Kristus svůj veliký kříž na rameně, za ním jde hlouček premonstrátů obtěžkaných taktéž těžkými

kříži. Nad těmito reliefy nalézají se dva obrazy na plátně ze začátku minulého století, představující sv. Norberta, an dostává roucho řádové od Panny Marie a jak mu uděluje sv. Augustin řád řeholní.

Oltáře v příční lodi, dva při nárožních pilířech, celé z různobarevného mramoru, červeného, šedého, zelenavého a černého s ortocerasy jsou velice vkusné práce Františka Lancrmanna, označené na zadní straně vrytým nápisem :

ERECTVM

ANNO

MDCCLXXIV.

Na každém stojí dvě dřevěné, slušně řezané a pozlacené sochy premonstrátských světců, na jižním sv. Hermanna a Jakuba, na severním sv. Gertrudy a Bronislavy.

Obrazy na plátně 2'00 m vysoké a H6 m. široké, dobře malováné, poněkud affektované v klassickém směru, představují na jižním oltáři sv. Josefa, jemuž se ve spánku zjevuje anděl a na severním oltáři sv. Vavřince na rošti, pod nímž vojín rozněcuje oheň, v pozadí: Říman s modlou; prvý označen dole právo :

Lndwig Kohl pinx 1773

druhý na podobném místě:

L. K. pinx.

Obrázek Madonny s dítětem, na jižním oltáři, malovaný temperou na desku lípového dřeva asi 0'25 m vysokou a 0 22 m širokou, za sklem, pod rámečkem dracounovým, jest původu východního; tvář stylisovaná, husté složky žlutavého roucha vyznačeny zlatou neb červenou barvou; na zadní straně desky latinský nápis (otištěn v Pam. arch. 1. c. 198), dle něhož obrázek zde postaven byl r. 1711.

Dva oltáře v absidách příční lodi, mramorové architektury s dvěma kanellovanými sloupy, různobarevné, částečně z umělého kamene se zasazenými acháty, částečně z ortocerasového vápence, s pozlacenými řezbičkami.. Jižní jest dole označen v právo F L (František Lauermann), v levo 1777; na něm dvě pozlacené sochy sv. Kateřiny a Barbory, pak andělé a dva obrazy nad sebou, sv. Norbert, pod jehož nohama se svírá heretik Tauchelin a allegorie jeho herese, nahoře sv. Mikuláš. Na severním oltáři sochy sv. Markety a Ludmily a obrazy, dole píšícího sv. Augustina obklopeného anděly, nahoře sv. Vojtěcha, klesajícího pod ranami vesla. Obrazy tyto, z nichž dolejší měří L70 m šířky a asi 2⁻50 m výšky, jsou dovedně na plátně malovány asi v polovici 18. století.

Oltáře v kapli sv. Jukunda (jižní), v absidě dřevěná architektura s točenými sloupy nesoucími oblomované kládí, po stranách andělé, uprostřed Panna Marie, velmi slabé práce řezbářské; ve skřínce polštář (kladeným zlatém vyšívané listy a tulipány na červeném plyšů) z 18. století. — Na

druhém oltáři z umělého mramoru červenavé a zelenavé barvy stojí zaskleněná rakev, zručně vyřezávaná a pozlacená, na střední kartuši opatřená nápisem :

SANCTVS

IVCVnDVs Martyr

NOBlS GRATIOSVS (1733)

Obr. 56. Doksany. Stolice v kněžišti z r. 1723.

V rakvi tělo sv. Jukunda, oděné do ideálního rytířského roucha, požívaného kladeným zlatém a dracounem a tak vystřihovaného, že vložené ostatky lze viděti.

Oltáře v kapli sv. Jukundy (severní) podobají se oltářům předešlým. V absidě stojí velká skříň s ostatky sv. Jukundy; tato sedí na vyřezávaném křesle s korunou na hlavě v bílém hedvábném rouchu docela vyšívaném, (různé barevné květy v malbě jehlou, listy a ornamenty obloučkové zlatém

kladeným a různě vzorkovaným); částě jsou opět tak vystřihovány a pěkným kováním mosazným lemovány, že viděti lze celou kostru; znamenitá práce 18. století.

Z oltářů v kapli sv. Jana Nepom. a sv. Candida, svěcených r. 1716, zůstaly jen zděné mensy.

Kazatelna při rohovém pilíři pod kopulí, z červeně mramorovaného-dřeva, celá pokryta zlacenými řezbami rozvilinovými a akanthovými, tvořícími rámy, v nichž jsou bílé, figurální reliefy: Kristus rozsévač, sekáči, žeň,, sv. Trojice, Kristus vyhání kupce z chrámu a uschlý fíkový strom; reliefy tyto jsou oddělovány točenými sloupci, mezi nimiž stojí andílkové; na přístřešku sošky čtyř svátých otců církevních a andílkové. Na dvířkách ku schodům znak proboštův s písmeny IM P D (Josef Mika Praepositus-Doxanensis). Ornamentální částě výborné, figurální slabší.

Varhany přispívají svými bohatě vyřezávanými a pozlacenými křídly,, nástavci a výplněmi na hnědé kostře znamenitě k dekorativnímu dojmu kruchty.

Pontifikální křeslo s třemi stolicemi, bohatě vyřezávané a fpozlacené, v těžkých tvarech barokních, ze začátku 18. století.

Stolice v kněžišti, dubové, dvě trojdílné, dvě jednoduché a dvě rohové dvoudílné, na poprsnicích a na deštění při zdi bohatě vyřezávané s prolamovanými nástavci, rozmanitého vzoru; jižní trojdílná jest v prostředním poli na malých baldachinkách v ornamentu označena letopočtem 17—23 (obr. 56).

Stolice na kruchtě, dubové, ve dvou řadách 48 sedadel pro duchovní panny, podobným způsobem jako předešlé bohatě vyřezávané na poprsnicích, postranicích a na deštění při zdi a s předešlými asi současné.

Lavice kostelní, dubové, v předu šest párů symmetrických, na. čelech, postranicích i na zadních stranách ozdobené vyřezávanými pilastry,. kartušemi, rozvilinami a květovými výplněmi; lavice pod kazatelnou označena IM (Josef Mika) 1716. Vzadu řada osmi podobných lavic, z nichž, první nese letopočet 1716 vpletený do rozvilin poprsnice.

Obrazy rozvěšené na stěnách hlavní a příční lodi i v kněžišti, na. plátně malované, 3'24 m široké a 2‘40 m vysoké, zobrazující osm výjevů ze života sv. Norberta a apotheosu řádu, s četnými figurami, dovedně a působivě navržené, ale bez lásky, bez opravdového citu uměleckého prováděné, představují:

1.    Obrácení sv. Norberta.

2.    Sv. Norbert, odloživ šlechtický kroj, jest oděn v roucho poustevníka..

3.    Sv. Norbert obdrží potvrzení pravidel řeholních od papeže Honoria]II..

4.    Stavba prvního kláštera v Prémontré.

5.    Působení sv. Norberta v povolání kněžském.

6.    Sv. Norbert exorcitator zlého ducha.

7.    Potírání bludu Tauchelinova v Magdeburce.

8.    Sv. Norbert přijímá roucho řádové od P. Marie.

9.    Apotheosa řádu premonstrátského.

Zpovědnice., čtverý trojdílné skříně dubové, z nichž jsou vždy dvě stejné; jedny s mistrně pracovanými ornamenty mají výborné sochy sv. Magdaleny a sv. Petra (obr. 57.), z dubového dřeva řezané, plné hlu-

i™

E£š

A?

■ /i

'■W'*

fi

rjm

rir

Tri

St

jT'

Uí

ta--

W'

mfi\

JĚr - A

Irí

Ji

z*

r&v

vm

WĚkX'*

KŠ*

||

L#j

' 'V

» X

n.

ágj

Obr. 57. Sochy sv. Petra a Marie Magdaleny z dubového dřeva řezané, poloviční velikosti životní.

bokého výrazu, ušlechtilé v postoji a pohybu, virtuosní v draperii. — Proti nim stojící pár zpovědnic má mnohem slabší ornamenty označené letopočtem 1708 a nápadně špatné sochy Ztraceného syna a jiné postavy biblické.

Epitaf barokní, vysoko na západní stěně příční lodi, v jižním křídle: na širokém konsolu stojí při sarkofágu Jindřich Břetislav, biskup a kníže:

český, proti němu andělíček s kasulí v rukou; uprostřed obelisk pod baldachinem. Na obelisku nápis:

BEATO EPISCOPO DVCI SANCTO HENRICO BRZETISLAO ORDINE CANDIDO ORNÁTY ECCLESIAE CANDIDO COETVI DOXANENSI MUNIFICENTISSIMO

na konsolu pokračuje

ILLI DoXanensIs

PlETAS GRATlTVDlNlS DEPONlT VICes (1729)

Po stranách drží dva andílkové štíty s nápisy;

LVDOVICO

INSIGNIA

DANT.

PRZEMISLAO OTTOCARO DEFENSORI

Epitaf v severním křídle příčné lodi, podobné úpravy, s postavou zakladatelky kláštera Gertrudy a s poprsím sv. Ludmily. Nápis na obelisku:

SANCTORV

FILIAE

MATRI

SANCTORYM

CONIVGI

PIENTISSIMORVM FVNDATRICI CANDIDARV GERTRVDI

REGINAE PIENTISSIMAE

na konsolu pokračování:

HVIC DoXanenses REDDVNT PlETATlS VICES (1729).

Znak proboštův a odznak konventní v těžkých kartušových rámech štukových tvoří na východní stěně příční lodi protějšky epitafu, po jejich stranách stojí na konsolech čtyry dřevěné sochy svátých církevních otců (životní velikosti); ve znaku v severním křídle patrně podobizna Josefa Miky, písmena IMPD a letopočet 1721.

Mříže maskovaných oratorií vedle epitafií, výborně ze dřeva řezané a pozlacené rozviliny akantové, hustě proplétané.

Mříž malého okna oratoře u hlavního oltáře, železná, kovaná, s písmeny I M P D (Josef Mika praepositus Doxanensis).

Mřížové dvéře kované, 2'41 vi vysoké, 140 m široké z jižního konce příční lodi vedoucí do sakristie, z pěkně proplétaných, pravoúhlých prutů s lu-pénky na konečkách ; ve středních medaillonech písmena I M P D; pruty černé, ozdoby zlacené. Současně byly postaveny stejné dvéře kované, však liché, do protilehlého konce v severním křídle lodi; později pak proti nim byly v absidách namalovány na omítku podobné dvéře s označením: I V A 1777 (Jan Winkelburg).

Náhrobník uprostřed kaple sv. Jukundy, hladká pískovcová deska s vrytým křížem a nápisem:

IESVS f MARIA NORBERTVS PECCANTEM ME QVO TIDIE ET NON ME POENI TENTEM TIMOR MORTIS CONTVRBAT ET QYIA IN 1NFERNO NVLLA EST REDEMPTIO MISERERE MEI DEVS ET SALVA ME ANNO DOMINI 1665.

Náhrobní deska v kapli sv. Jukunda nese nápis:

STA AC LEGE QVID SVNT MortaLes fLos CaDens Massa pVLVIs (1711).

Náhrobní deska v dlažbě severního křídla příční lodi úplně vyšlapaná náležela dle zbylého znaku (beránka) panu Pavlu Dubanskému z Duban, který zde byl r. 1541 pochován.

Tabulka náhrobní z mosazného plechu OT6m vysoká, 0'20m široká, do západní zdi jižního křídla příční lodi zapuštěná nese nápis: ANNO DOI 1680. 28 oct. nobilis Domina Rosina Christina Teppern nata Holzapfliana Wobrzistwii in puerperio Mortua et una cum prole sub láteře signo Rosae © signato sepulta Requies cens gloriosam expectat resurrectionem.

Soupis památek umění výtv. Pol. okres Roudnický.

V sakristii, prosté nízké místnosti mezi kostelem a praelaturou, jest klenbové fresko představující sv. Norberta, jenž se klaní nejsvětější svátosti, označeno:

Hiebel pinx

1732.

Skříně na paramenty slušné práce 18. století.

(v ;

::

i*.

.US

w ‘mKMi

42

lig

||

v>

A

-•Srn

Ž*&*£iíPsr *

Obr. 58. Doksany. Monstrance z r. 1739, vysoká 0‘67 m. Ciborium z r. 1735, práce Jana Palceniho z Menšího města Pražského, 0‘43 m vys.

Monstrance barokní, celá stříbrná, pozlacená, bohatě etnaillovaná a drahokamy posázená, 0'67vysoká; na noze čtyřdílný, tepaný ornament obloukový, do něhož jsou zasazeny reliefy: Obět Isákova a Měděný had na poušti; po stranách tři vinné hrozny a tři pšeničné snopy. Na okraji nápis: V. Marianna ab Ottenthal Professa Doxan. curavit pro Ecclesia Doxanensi

Anno 1739.

Nodus hruškovitý s andělskými hlavičkami; na paprskovitém slunci dva růžky hojnosti diamanty posázené, z nichž vyrůstají vinné hrozny, pšeničné klasy a různé květiny, vše zcela naturalisticky kulatě vypracováno a barevně emaillováno, napodobuje skutečné rostliny. Dole zelené tři listy vinné, nahoře pod baldachinkem bílý beránek spočívající nad kruhovou deskou ze tmavomodrého skla. Na koroně 10 diamantů, četné granáty a j. kameny, na melchisedechu stříbrný beránek ležící na pozlacené knize. Na

značky |g (©>

noze

Monstrance tato byla r. 1810 konfiskována a zahradníkem doksanským Frangois Lemairem, francouzským emigrantem, vykoupena za 616 zl.

Ciborium z pozlaceného stříbra 0‘48 m vysoké, noha novější, kupa barokní 0T5 m v průměru měřící, s bohatě tepaným pláštěm, na němž se střídají tři konsole, tři vásy a tři páry andílků s festony; víko s tepaným obloukovým dekorem, nese velkou korunu, podobnou císařské, s rytými rozvilinami akantovými a nasazovanými četnými růžicemi filigranovými, bílé barvy; výborná práce, na okraji víka označená značkou (Jan Pakeni) a malostranským znamením s letopočtem 1735.

Kalich, stříbrný a pozlacený, 0‘2'dm vysoký, kupa s pěknou obloučkovou výzdobou tepanou s růžicemi a lupénky, barokní, noha nová.

Lampa pro věčné světlo před hlavním oltářem, kotel z prolamovaného a pozlaceného plechu měděného s třemi rokokovými kartušemi měří 050 m výšky a průměru; na třech plechových uchách andělské hlavičky; dobrá práce z polovice 18. století, zavěšená kovaným andělíčkem na železném řetězi s tulipánovými kyticemi.

Zvony: 1. na severní věži; měří 1'72m výšky a L82 m průměru. Na uchách masky, kolem koruny dva široké, ornamentální pásy, mezi nimi nápis:

A FVLGVRE ET TEMPESTATE LIBERA NOS DOMINE IESU CHRISTE.

Na plášti znak probošta Josefa Miky s písmeny IMPD, pod ním se čte:

REGENTE lOSEPHO DOXANAE

praeLato hILDegVnDe

PRlORlSSA NECNON AGNETE SVPPRlORlSSA. (1726)

Na druhé straně pod reliefem sv. Norberta nápis:

PRO ANNO SAECVLARI TRANSLATlONlS DIVÍ NORBERTI FVSA FVERAM (1726).

6*

Na straně v malém štítku:

ZACHARIAS DIETRICH VON PRAG.

2. Na jižní věži; měří Y22m výšky a 1'36m průměru; ucha s maskami, kolem koruny dva široké pasy ornamentální, mezi nimiž se čte nápis :

O GOTT LAS DIR BEFOHLEN SEIN DIE GLOCKE VND AVCH

DIE KIRCHE.

Na plášti relief Ukřižovaného, Panny Marie a sv. Jana ; po stranách nápis:

HAEC CAMPANA 24 CENTENARIOS PONDERAT . EST FVSA ANNO 1667 D.

GVBERNANTE LOCI HVIVS DOXANENSIS ECCLESIAE ORDINARIO PRAELATO AD MAIOREM DEI GLORIAM ET HONOREM SS. CYRILLI ET METHVDII BOAEMIAE ET MORAV1AE APOSTOLORVM.

Dole :

GOSS MÍCH NICOLAUS LOEW IN PRAG

Na druhé straně znak Doksanský s legendou:

SIGIL. CONVENT. DOXAN.

Dole:

SOR : IVLIÁN A . ELISABET WERSCHOWTZIN SEKIRKIN DE SETZIG ORD. PRAEM. PRIORISSA.

3.    Zvon na východní věži, měří 0‘92 m výšky a 0'98 m šířky. Kolem koruny úzký, rozvilinový proužek s figurkami honců, psů a jelenů; pod ním pás utvořený tritony, držícími medailony, v nichž se střídá poprsí Rudolfa II. s hlavou nějakého muže. Na plášti z jedné strany kříž mezi postavami sv. Václava a Sigmunda (dle Tomáše Jaroše) na druhé straně znak; nad ním: KMAR • GSCHICZ. Jinak bez nápisu, 16. století.

4.    Na téže věži, měří 1T0 m výšky i průměru. Na uchách masky, kolem koruny dva pasy ornamentální, mezi nimi nápis:

MÍCH HAT GEGOSSEN ZACHARIAS DIETRICH IN DER K. NEVSTADT

PRAG ANNO 1724.

Na jedné straně pláště poprsí sv. Petra a Pavla, na druhé nápis:

ZWONY GSAV PRO ROZEHNANÍ OBLVD A OBLAKV WANI KDIŽ MRAZNA A BAVRZKA HVCZI POSWATNI ZWONOWE ZWVCZI KDIŽ KRVPOBITÍ CHCE SSKODIT TEHDY MA SE ZWONI ZWONIT.

Sochy pískovcové, barokní:

1. Morový sloup se sochou Panny Marie na prvním dvoře; nad širokým krychlovým podezdění ozdobeným kartušemi stojí na rohových

podstavcích ověšených festony sochy sv. Rocha, Augustina, Norberta a Sebastiana ; uprostřed na zvláštním soklu vypíná se sloup s nasazovanými kamennými obláčky, nad jehož korinthskou hlavicí se vznáší socha Panny Marie; slabá práce zvláště ve figurální části. Na středním podstavci znak proboštský, znak konventní, feston růžový a nápis:

A . PESTE FAME . ET

beLLo . erVe nos . o . FELIX ET . SVPER BEATA . DEl

genItrIX. haeC Ingre

DlENTES . ET eXeVntes . aVXILIo DEFENDET (1684)

Na spodní kartuši později připevněné čte se:

eIVs IgItVr DeIparae VIrgInIs gLorIae ET honorI renoVaVIt IosephVs De wInCeLbVrg ABBAS DoXANENSlS (1748).

2. Socha Panny Marie ve druhém dvoře. Na trojčlánkovém pod

stavci barokně ozdobeném stojí uprostřed na zeměkouli ovinuté hadem P. Marie v řásnatém rouchu; v právo před ní klekla na polštář zakladatelka Kedruta v knížecím plášti hermelinovém, v levo drží panoš velký barokní štít, na němž vytesán pohled na všechny klášterní budovy. Pěkně navržená

i provedená práce z r.

1744. Uprostřed na podstavci kartuš s nápisem:

SÁNCTISSIMAE DEI GENITRICI PATRONAE

GRATAEQVE MEMORIAE GERTRVDIS REGINAE BOHEMIAE FVNDATRICIS PIENTISSIMAE ANNO

FVNDATI PARTHENONIS

SAECVLARI SEXTO AERAE CHRISTI MDCCXLIV

PARTHENON DOXANENSIS D. D.

3. Při silnici do Dolan socha stojícího Krista spoutaného a obnaženého, s pláštěm přes ramena a se stéblem v ruce; po stranách dvě hlavičky andílků, na podstavci vpředu nápis:

fVI fLageLLatVs tota DIe et CastIgatIo ERAT MaTVTÍNA Ps. 72. (1775)

vzadu monogramm JWAD (Josef Winkelburg abbas Doxanensis).

4. a 5. Na návsi socha sv. Jana Nep. z r. 1716 a kříž na soklu z r. 1770.

HŘBITOVNÍ KOSTEL SV. Petra a Pavla, kdysi farní, stál dle

Miky r. 1726 ještě v úplném stavu, jak při založení kláštera vystavěn byl; nynější brzy po r. 1726 zbudovaný jest průčelím obrácen k východu, kněžištěm k západu a skládá se z lodi, kněžiště a věži na západním konci. Zdivo z lámané opuky je omítnuto.

Průčelí jest v půdoryse prohýbáno, střed vystupuje, boky ustupují; čtyři hladké pilastry ozdobené nahoře štukovými stuhami a stylisovaným listím nesou oblomenou, vyloženou řimsu, nad kterouž vystupuje štít, tvořící druhé patro fagady; toto členěno dvěma pilastry a obloukovkou řimsou, uprostřed výklenek se sochou Panny Marie z pískovce, nad ní štuková kartuš, po stranách voluty nesoucí obelisky, nahoře kovaný kříž. Ve střední ose pravoúhle orámovaný portál, jehož dvéře jsou plechem a kříženými pásy pobité a ozdobené plechovými růžicemi, pěknou klikou a přítuhou; nad portálem okno segmentem zaklenuté a prázdnou kartuší korunované. Podélné strany kostela jsou v půdoryse několikkráte prohýbány, rohy šikmo vtaženy, boky rovné, střed obloukovitě vypnut; tři okna z každé strany jsou segmenty zaklenuta a ploše orámována. Věž základu čtverečního se slabě vypouklými boky, na rozích prostými lesenami členěná, nahoře čtyřmi velkými okny prolomená, nese osmihrannou střechu cibulovitou s lucernou, podobnou střechám hlavního kostela.

Vnitřek celkem 2100m dlouhý a 13'00m široký, tvoří jedinou velkou prostoru, jejíž částě východní (předsíň) a západní (kněžiště) základu čtverečního, střed (vlastní loď) širší, kulatý. Stěny jsou hladké, obílené, jen na čtyřech vnitřních rozích členěné pilastry, jež mají místo hlavic pěkné, štukové kartuše; na nich úseky římsové. Klenba všude stejně vysoká jest nad kněžištěm a nad předsíní válená, uprostřed česká, dvěma postranními konchami rozšířená; hrany klenbové jsou vyznačeny řadami štukových lupenů.

Tři barokní oltáře truhlářské práce nevelké hodnoty s hojnou, ale bezcennou figurální výzdobou; dvě sochy svátých rytířů po straně hlavního

oltáře životní velkosti, nepěkné. Varhany s positivem na balkonovité kruchtě tvoří svými bohatými, dovedně řezanými ornamentálními křídly, nástavci a výplněmi velice působivou dekoraci.

Náhrobní kameny, prosté desky bez ozdob (jediná ověnčená) s českými nápisy, dle nichž zde pochováni: Anna Geiglová (ý 1719), Antonín Komárek (7 1727), Barbora Fidlerová (f 1727), František Kum (ý 1727) a Lucie Angellina Tejn ská.

Dvě kovaná ramena pro lampy v kostele a několik jednoduchých křížů kovaných na hřbitově z konce 18. století.

V panské hrobce dřevěný model pro hlavní oltář klášterního kostela, 1'15 m vysoký, 056 7// široký, dovedně řezaný a polychromovaný se soškami sv. Augustina a Norberta, Vojtěcha a Prokopa, Boha Otce a Syna a dvou andělů; z první polovice 18. stol., značně poškozen.

Dolánky.

Liber memorabůium z r. 1761 a 1856. Rukopisná sbírka topogr. v Museu král. Česk.,

panství Doksany.

KOS 1 CL sv. Jiljí, farní, připomenutý již ve 14. stol., k doksanskému klášteru náležející, byl r. 1588 rozšiřován a r. 1675 znova vystavěn.

Stavba barokní, z lámaného kamene, omítnutá, oltářem k západu obrácená, o jedné lodi obdélníkové s kněžištěm poněkud užším, do tří stran zakončeným. Strana průčelní, východní, je dvoupatrová, dole se čtyřmi širšími pilastry, v jichž volutových hlavicích visí ovocné festony, nahoře se čtyřmi užšími pilastry s hlavicemi kompositními. V prostřední ose portál, pravoúhle orámovaný se štítovými segmenty, mezi nimiž se nalézá kartuš s doksanským znakem a písmeny: FSKPD (Frater Stephanus Kilman praepositus doxanensis). Ve vlysu letopočet: MDCLXXV. Uprostřed hořejšího patra třídílné okno korunované obloukem, volutami a jehlanci. Vršek zakončen trojhranným štítem, rozloženým po celou šíři průčelí; v jeho poli prázdná štuková kartuš, nahoře kříž a dvě koule. Ostatní strany kostela jsou prostě lesenovány a prolamovány malými okny, jež jsou zaklenuta obloukovými segmenty. Na pravoúhle orámovaných dveřích severních a jižních jsou železné přítuhy s maskami, kováním a závěsy, na hlavních vratech kromě toho pěkný zámek barokní s rytou deskou, dovedné práce z konce 17. stol.

Vnitřek lodi 15'O m dlouhé a 8⁻0 m široké jest na stěnách členěn vystupujícími pilastry, jejichž štukové hlavice zdobí andělské hlavičky mezi volutami a visuté festony; mezi nimi výplně s ovocnými festony. Celé kládí s vyloženou římsou vine se kolem do kola; nad oblouky postranních dvou výklenků oltářních sedí andělé ze štuku. Uprostřed podélních stěn dva výklenky s ověnčenými vásami, nad nimi velké prázdné kartušové rámy štukové. Veškerá výzdoba štuková, poněkud těžkopádná a přeplněná, s motivy většinou vegetabilními, má ráz prací italských štukatérů v 17. stol. v Cechách

činných. Klenba jest valená s výkrojky pro okna. Kruchta balkonovitá s později nanášenými ozdobami stuhovými a třemi kartušemi, do nichž jsou namalovány hudoucí andělé.

;p

«£

Sá

im

SS

W&»tá

pf!

*> :C •. i

-)

Obr. 59. Dolánky. Kazatelna pískovcová z r. 1596.

Kněžiště 6 20 m dlouhé a 5*00 m široké má totéž architektonické členění jako loď.

Hlavní oltář, dřevěná architektura zdoby stavby kostela, s dvěma sloupy nesoucími oblomené dvojí kládí nahoře vypnuté v plochém oblouku

tvoří rám pro obraz sv. Jiljí s anděly; tento byl původně dosti dobře proveden, ale r. 1828 přemalován. Schránka na nejsvětější svátost, práce rokoková se slušnými řezbami ornamentálními, pochází z r. 1768; sochy stojící po stranách v životní velikosti jsou velmi slabého provedení.

Na vedlejších oltářích podobných hlavnímu nalézají se dovedně malované ale setřelé obrazy na plátně, výjevy ze života sv. Norberta a sv. Pankráce s četnými postavami a velkými architekturami v pozadí; na těchže oltářích dva obrázky sv. Anny a sv. Jana Nep. v širokých rámech rokokových, pěkně vyřezávaných.

Kostelní lavice na postranicích hrubou výzdobou ouškovou opatřené, z konce 17. stol.

Zpovědnice třídílná, barokní, s prohýbanou vrchní římsou, na předních plochách pěkně vykládaná, pořízena byla dle pamětní knihy r. 1774.

Varhany působí se svými hojnými vyřezávanými ozdobami rokokovými velmi dekorativně; byly dle pamětní knihy postaveny r. 1765 od mistra Mathiáse Sedmíka za 250 zl.

Kazatelna (obr. 59) pískovcová z r. 1596, na štíhlé noze se starší patkou tvaru pozdní gotiky, bohatě profilovanou : tři desky čtverečné diagonálně na sebe položené, s ozdobnými profily, nesou na osmihranném náběhu balustrový dřík, na jehož kulatém, profilovaném polštáři leží tělo kazatelny, na spodku členěné kolmými pruty. Rečništč sestrojené z osmi-hranu má na poprsnici čtyry pravoúhle orámovaná pole, v jejichž výplních se nalézají reliefy v pískovci hrubě provedené a nápisy:

1. v prvním poli nápis:

ANNO CHR1ST1 1596

DIE 9 APRILIS REVERENDUS IN CHRISTO PATER DOMINVS GEORGIVS YSWALDVS A V STEN-SIS PAROCHUS IN DOLANEC HOC SVGGESTVM DOMINANTĚ ADMODV REVEREDO IN CHRISTO PATŘE DOMNO D IOANNE WOJTT MONASTRY DOXA-NEN3IS PRAEPOSITO FIERI CVRAVIT NON NOBS DOIE NON NOBS SED NOMINI TVO DA GLOIAN

2. v druhém poli relieí Ukřižovaného mezi postavami jeho matky a sv. Jana. Nad nimi nápis:

PER SIGNYM SANCTE CRYCIS LIBER A NOS DOMINE AB INIMICIS NOSTRIS

3.    v třetím poli relief sv. Jiřího na koni potírajícího saň; nad ním nápis:

EGREGIE DEI MARTYR GEORGI ORA PRO NOBIS DEVM ALELVIA.

4.    ve čtvrtém, prázdném poli vyryto písmem běžným :

Stephans Bohdál

Na vlysu řimsy zakončující po-prsnici řečniště a schodu jest vyryt majuskulním písmem latinský verš z 58. kapitoly Esaiášovy knihy.

Křtitelnice (obr. 60) pískovcová, 0 90 m vys. (mísa 0‘60 m v průměru), byla dle záznamu pamětní knihy r. 1580 zhotovena; noha po způsobu renaissančních kandelábrů o dvou článcích, spodním čtverhranným s volutami na rozích a hořejším hruškovitým s listy akantovými; mísa plochá, dole palmetovým ornamentem pokrytá, nahoře žláb-kem a oblounem profilovaná; víko dřevěné, barokní.

Dva obrazy na plátně, poprsí sv. Petra a Marie Magdaleny v životní velikosti, šťavnatou barvou široce nanešené práce 18. stol.

Socha Madonny s Ježíškem, na postranním stolku v rokokové, vyřezávané skřínce, dřevěná, asi 0'90 m vys. práce ze 16. stol. s ušlechtilými tvary; vlas jest rozpuštěn přes ramena, roucho a plášť splývá v měkkých a plných složkách, dole nahromaděných; ruce provedené již s dobrým porozuměním drží úplně obnaženého Ježíška; polychromie nová.

Křížek ze dřeva černě natřeného, s tělem Spasitele; toto jest 0'20 m dlouhé, ze slonové kosti velmi jemně řezané, ve výrazu i anatomickém provedení velmi zdařilé, barokní.

Mj

ifiL 'ÍÚf

*a

1a

...

P&3B

■S ■'*■ *

if -l ! $.. *

i«

ÍFi

H |

■■■

ifea»

Obr. 60. Dolanky. Křtitelnice pískovcová z r. 1580, vys. 0-90 m.

Železný stojan na svíčky, kovaný z kulatých prutů zatočených do spirál, s plochými konci, P70 m vys., 18. stol. (viz obr. 59).

Dva svícny cínové, 0‘30 m vys., trojnožky s listovým ornamentem litým, ve třech medailonech označeny: APD; SE; 1710.

Monstrance stříbrná, z části pozlacená, 062 m vysoká; na ovální čtyřkruhové noze prolamovaný pláštík z bílého stříbra s jemně tepaným rozvilinovým ornamentem a čtyřmi prázdnými medailony; na nodu andělské hlavičky; na pozlacené paprskové záři bílý, stříbrný věnec ze stuhových a rostlinných rozvilin a reliefy Boha Otce, holubičky, sv. Petra a sv. Pavla, vše jemně tepáno a ciselováno. Bez značek, asi z let 1700—1720.

Kalich se starou stříbrou kuppou, 0'09 m vysokou a širokou, stříbrnou a pozlacenou; barokový ornament tepaný, silně vypouklý, ve výplních hrozny vína, pšenice a květy.

Kasule bílá, hedvábná, s naturalistickými květy a velkými lupeny provedenými v malbě jehlou a kladeným zlatém, dobrá práce z polovice 18. stol.; k ní náležité vélum a štola.

Zvony: 1. Výška 0‘83 my průměr 0'90m, kolem koruny nápis: VALENTIN LISIACK GOS MÍCH AVF DER KLEIN SEIDEN PROG 1715.

Pod ním řada velkých kartuší s orlicemi, na plášti nepěkný relief sv. Jiří a nápis:

fVsa sVM

ET saCrata

HONORl sanCtI aegIDII svb iosepho Mika Praelato doxanensi

ET PATRONO ECCLESIAE DOLANENSIS.

2. Výška i průměr 073 z/z; na uchách masky, kolem koruny nápis: ©W IOANN georg kvhner fvdit me pragae.

Pod tím věnec rokokového ornamentu s hrozny; na plášti plochý relief sv. Norberta a nápis:

sanCtIs patronIs tVteLarIbVsqVe boheMIae DICata

(1770)

OPERA lOSEPHl DE WlNCKELBOVRG IST HOC TEMPORE

abbatIs

Farní budova neúhledná, zbudována byla v letech 1788    1791.

Sloup na silnici do Doksan, v průměru více než 1 m měřící, bez patky s malou krychlovou kapličkou, s prázdnými čtyřmi kapličkami; nahoře sedící Ecce homo, malá pískovcová socha; postaven r. 1597.

Dubany.

Sedláček: Místop. Slovník 175. — Pamětní kniha farní v Libochovicích.

Dva kruhy z dutých polokoulí a cetky závěsní; pak br. palstav. majetek zemského musea; mlaty nalezené ojediněle. — Památky IV. 2. 142. Vocel, Pravěk.

KOSTEL sv. Petra a Pavla, filiální, založený prý r. 1278 Duban-skými z Duban, byl za pozdní gotiky novým portálem a věží opatřen a r. 1740 i 1863 obnoven.

WlHii#--1 —I- - f—f‘— g ^ V wJr,

k;

•1

Budova orientovaná, z lámané opuky, omítnutá, z věnčí docela obnovená, skládá se z obdélníkové lodi, pravoúhle zakončeného kněžiště a z jižní věže.

Věž jest základu čtverečního, dvoupatrová, prolomená dole portálem, ve výši prvního patra dvěma střílnovitými okny (zazděnými), nahoře z každé strany velkým oknem; toto jest sklenuto v lomeném oblouku a profilováno na ostění dvěma oblouny a žlábky.

Loď a kněžiště bez opěráků; dvě okna na jižní straně, dvě na severní a jedno zazděné ve východní rovné zdi kněžiště, jsou téhož profilu jak věžní, kružeb nemají.

Dvěma portály vstupuje se do kostela; západní má ostění profilované jako okna, jižní, ve věži, jest taktéž goticky lomen a dvěma oblouny a širokým žlábkem profilován; z podvěžní kobky vedou do kostela dvéře s ozdobným pažením čléněným dvěma žlábky, mezi nimiž vystupuje kulatý

J fa

.......

r mST*

íílát

mk

j| 1W

crS#

Obr. 63.—66. Dubany. Průsek žeber, konsole a svorník.

sloupec na šroubovité točené, štíhlé patce; sloupec tento rozvětvuje se v náběhu oblouku na dva pruty, z nichž zevnější kolmý jest seříznut, kdežto vnitřní podél ostění běžící se nahoře v lomu křižuje; pozdní gotika ze začátku 16. stol. (obr. 62.).

Vnitřek obdélníkové lodi 9'80 m dlouhé a 7'30 m široké je ne-ozdobný; zakryt rovným stropem. Vítězný oblouk rozpjatý na 3'45 m jest nyní hladký, nečleněn, ačkoli se na jeho ku kněžišti obrácené straně nalézají omítkou zamazané zbytky listových pasů z kamene tesaných.

Kněžiště 5'60 m dlouhé a tolikéž široké, rovnou zdí zakončené, má hladké stěny a křížovou klenbu, jejíž žebra sedí v rozích na čtyřech konsolech, z nichž jeden tvoří lidskou hlavu, druhý lidskou masku ověnčenou, třetí malou lidskou hlavu, z níž vycházejí tři velké lupeny lípové; čtvrtý je obložen kapustovým listím. Z každého těchto konsol vycházejí tři žebra průseku klínovitého s postranními mělkými žlábky (obr. 63j; poboční žebra jsou však jen kusá, brzy nad konsolem useknutá; jedině čtyry střední žebra sbíhají se v kulatém svorníku, na němž vysekán jest beránek Boží s prá-porečkem, znak panů Dubanských z Duban (obr. 66). Z kněžiště vedou do sakristie dvéře obložené ostěním s rovným, v koutech hořejších prohnutým nadpražím; jeho přední hrana jest prostě sešikmena. Na dveřích starý renaissanční zámek ze 16. stol. s vyrytou ozdobou na desce. Sank-tuarium jest prostý výklenek ve zdi s pravoúhlým, gotickým orámováním.

Hlavní oltář: mensa kamenná prostě profilovaná, nad ní pěkný, bohatě vyřezávaný rám akanthový s třemi andělíčky, v ornamentální části velmi dovedná práce 18. stol., nově polychromovaná.

Skládací oltář v lodi (obr. 69) z první polovice 16. stol., řezaný ze dřeva a malovaný, bez stolu 4'30 m vysoký, 2 20 m široký. Na predelle uprostřed ve skřínce relief večeře Páně, po stranách malované rozviliny s andělíčky, šedé s černými konturami na červenavé půdě. Na střední hlavní desce oltářní stojí postavy Panny Marie, sv. Barbory a Kateřiny, na vnitřních stranách křídel postavy sv. Petra a Pavla, všechny v plochém reliefu provedené, 1'06 až P10 m vysoké; postoj poněkud jednotvárný, záhyby rouch klidné a přirozeně složené; původní ráz valně utrpěl novou, hrubě provedenou polychromií. Na zevnějších stranách křídel a na postranicích zavřeného oltáře malby: Uprostřed Zvěstování Panny Marie, která oděna jsouc zeleným rouchem a bílým pláštěm, majíc rozpuštěný vlas, klečí při klekátku, renais-sančně ozdobeném; před ní košíček s konvalinkami. Na druhém křídle přináší kadeřavý anděl š bílým rouchem a nachovým pláštěm slova Páně napsaná na blánce ovinuté kolem žezla. Na postranicích stojí sv. Alžběta v zeleném rouchu a červeném plášti, ana dává hochu růži ze svého košíčku, a sv. Markéta v červeném rouchu, zeleném plášti a bílém límci, držící zeleného draka na řetězí. Pozadí těchto temperou malovaných a dobře zachovaných obrazů tvoří skalnaté krajiny, hořejší jejich okraj vyplněn re-naissančními ozdobami vybíhajícími v dračí hlavy (velkost každého obrazu

Šili

HHH

gnjj

Obr. 68. Dubany. Ozdoby vytesané na křtitelnici.

•• v

Obr. 67. Dubany. Křtitelnice opuková, 0'87 m vysoká.

1‘40 X 0‘48 7;z). Výraz tváří- a postoj žen prostý, těžkopádný, kroj módní, časový. Na vršku oltáře hubená gotická architektura sestávající ze šesti fial spojovaných obloučky; mezi nejvyššími uprostřed stojí na zvláštním podstavci socha sv. Václava, mezi postranními sošky nějakého starého vousatého krále se žezlem a jablkem říšským a nějakého mladého knížete s korunou knížecí.

li

1S

U-

I"*"*-:

ÍCT

I ?

I:

‘•'li

'ní

Itf

m\

“II

II fami

f ||

"7 i I n

íp

■v-

Ml fl E

« J®-.    sď:

7 m 1 ¹    | fWihxi

li.

fi|

tte4 .

iky i

WÍj

jp

I!

IUi-

. j* y,v- <•>* *; v<

^irifcačaťplí j

is;

í V™.

*

'ic ’

m.,'

•I

Tjfc

Mezi krajními fialami jsou suché, proutkové rozviliny. Umělecká hodnota celého oltáře není značná.

Kazatelnu zhotovil r. 1783 sochař Jan Sturm z Libochovic za 60 zl.

Křtitelnice opuková (obr. 67), 0'87 m vysoká, pochází z doby ranní gotiky; na široké hladké noze spočívá kotel (0'70 m v průměru měřící) osmihranný, na plášti ozdobený znaménky ve dvou plochách vytesanými: 1. Růžice osmilistá; 2. dvě £1; 3. tři stromečky (panáčkové?); 4. dvě £1;

5. opět tři stromečky; 6. £1 a kalich; 7. tytéž stromečky; 8. klíč s kvězdou.

K a s u 1 e žlutá, hedvábná, barevně vyšívaná s květy a motýly, dobrá malba jehlou z konce 18. stol.

Náhrobní kámen opukový, 1⁻80 m dlouhý, 0'81 m široký, uprostřed znak pánů Beránků Dubanských z Duban, kolem minuskulní, již velmi nesnadno čitelný nápis, jehož obsah zní:

© avttto biti nt © cccc + ix • u fttia fecmtba attfe naítmfatum |. mr$htts mařte obití gctter. btts Jhms be bttba el Ťfitfjnm (dle udání p. řed. K. Křenka).

Kříž kovaný z prutů průseku čtyřhranného, na konci rozkovaných v lupeny, z 18. stol., na hřbitově, porouchán.

Boží muka, sloup na krychlovém podstavci s českým nápisem zr. 1701.

Zvony: 1. Výška 089 m, průměr 097 m; kolem koruny ornamentální pás rozvilin vyrůstajících z tritonů; na plášti z jedné strany znak habsburský a nad ním nápis v pravoúhlém rámu:

FERDINANDVS DEI GRA ROMANORVM HVNGARI JE ET BOHEMIZE ETC REX ARCHIDVX AVSTRIAE MDXXXX1III

Po straně v pravoúhlém orámování:

VOX MEA VOX VÍTE VOS VOCO AD SACRA VENITE THOMAS IAROSCH BRVNE.NSIS AVXILIO DIVINO ME FVDIT MDLII

Na druhé straně pláště prázdný kříž; podél spodního okraje ornamentální pásek.

2. Výška 0 85/n, průměr 0'83 m\ kolem koruny malé reliéfní výjevy biblické, pod nimi perlovec, pak řada visutých akantových listů; na plášti z jedné strany znak lobkovický, nad ním:

(Oirp; \ Xtibítouůr tta Bapitíntrhu Etcbt£íí;tmitct;dt a lP)tt'ítttcE

pod ním: IN DOMINO CONFIDO.

Dole kulatý medaillon s figurou Spravedlnosti. Na druhé straně pláště nápis:

Ke tii d ripuale Gntena pana Boí;a iiitcqncljri, s bo-nuileittm VrujEitE⁰ Pana Pana GirpjO ^ Lobfumnc na Hapithurcc LtbtBcfrnmtcrriír a Mtcíntce ctc. ge° cpfarjB Rp;m° RuboIpí;a homornika cfc. Pinuo-bcm Pana iafutha wofr; HEpíntana Pattjlim Hapnlutr-íkEřjo slonmímj Bn;kn; zraonarj \ Ctjnpctha m Nomcnt Mtelíic prajfkEtn naklabmn obce nalepte h jabuflp bo Duban, tento Zroon gelí nbteíal Lcííja 1580.

Dole dva znaky evangelistů a otisky obou stran osobní medaille

.zvonařovy.

3. Výška 0‘48 m, průměr 051 m ] kolem koruny:

ZACHARIAS TIETTRICH HAT MÍCH GEGOSSEN 1710.

Na plášti nepěkné reliefy dvou světců.

Dušníky.

Žárový hrob z doby císařství římského s br. popelnicí, s žel. mečem, hrotem ■oštěpu a j. v zemském museu. — Pam. VII. 324.

Hasenburg viz Klepý.

Horka.

Pazourky z kulturní vrstvy. — Školní sbírka v Libochovicích.

Charvatce.

Sedláček, Místop. slovník 306. Liber memorabilium na faře z r. 1782.

KOSTEL Nanebevzetí Panny Marie, farní, v době románské založený, již r. 1352 jako farní připomínaný.

Budova orientovaná skládá se z románské obdélníkové lodi, z gotické, západní věže, z kněžiště ze 14. století pocházejícího a sakristie v barokní době přistavěné; byla v 18. století opravena a r. 1897 stav. radou Rudolfem Vomáčkou obnovena.

Věž zbudovaná na základě přibližně čtverečném z velkých pískovcových kvádrů, neomítnutá, jest dělena římsami na tři patra; řimsy jsou šikmo seříznuty, ze spod žlábkem opatřeny. Jižní a západní strana prolomena jest okénky, z nichž spodní a vrchní má štíhle lomené ostění s vystupujícími

Soupis památek umění výtv. Pol. okres Roudnický.

-nosy, prostřední, kdysi dvoudílné, má ostění pravoúhlé, článkované oblounem a dvěma žlábky. Nahoře velké prolomy gotické s hladkým ostěním. Okna

fy/A

íV-

í-T-

átl

glll

Obr. 70. Charvatce. Půdorys kostela i dle výměrů c. k. stav. rady Rudolfa Vomáčky.

tato nemají společnou osu, nýbrž jsou pouze přibližně uprostřed umístněna.. Portál ze západu pod věží do kostela vedoucí jest polokruhový, na přední hraně prostě seříznutý. Četné kamenické značky (obr. 71 D.).

JÉ - B

— bz-

Si

‘r *rs

WĚB<

-r

ÍC

Jižní strana románské lodi, též zbudované z pískovcových kvádrů, jest v rohu sesílena mohutným opěrákem, současně s věží ku kostelu přistavěným. Nově-přistavěná předsíňka chrání románský jižní portál; tento o ^ jest polokruhem zaklenut a | velice primitivně profilován,, j má v pravoúhlých ústupcích í_ dva pilířky bez zvláštních patek, s hlavicemi prostě krychlovými, na spodních hranách zaoblenými (obr.71 A). Vedle dvou velkých nových oken,, dvě starší gotická okna bez: kružeb.

Kněžiště z pískovce zbudované a omítnuté, jest do tří stran osmihranu zakončeno a sedmi opěráky

p a u, otvuo,

'/m&i 3B>

W,

ÍI

ČV civ d utec

.;v

Lu^oUr-C

t*

/.

7/

lf

m.

opřeno; tyto JjsouJna svém ústupku i na vršku opatřeny úseky římsovými. Kolem do kola^vine se podnožní řimsa, pod okny jsou částě římsové, ze spod vyžlabené. Ze sedmi oken jsou čtyry na severní straně a dvě na jižní dvoudílná, závěrní okno jest trojdílné; ostění jejich jest vnitř i zevně

opatřeno širokými žlábky; v kružbách, opravených dle původních, převládají měchýřky vedle trojlístku, čtyřlístku, čtyřkruhu a pětikruhu (obr. 72 a 73). Okapní řimsa a břidlicová střecha je nová. K severní straně kněžiště byla později přistavena sakristie nyní sgotisovaná.

Severní strana lodní, která byla v barokní době lámanou opukou o 060 m sesílena, jest bez ozdob; z ní vystupuje kulatá věžička se šnekovitým schodištěm vedoucím na půdu kostelní. Ve zdivu této věžičky nalezen byl zbytek

Mi

aXW

Obr. 73. Charvatce. Kružby oken v kněžišti kostela; kreslil c. k. stav. rada Rudolf Vomáčka.

obloučkové řimsy z bývalého románského kostela, pískovcový kvádr zde použitý jako stavební materiál.

Podvěžní předsíňkou vstupuje se do kostela; jest zaklenuta jediným křížovým čtvercem, jehož žebra hruškovitého průseku sedí na jehlancovitých konsolech, stýkajíce se v kulatém, hladkém svorníku. Na východní stěně vedle portálu ve výši 2‘60 m jest na omítce černou barvou namalován

*\

«:

‘H-

•Jř t

fl ?

.1'

m-

■f

Wj

fy

g"

li

lifft

■" fis#

• V? >%Íj

. ¹

'MRfeáž^Ls

fp2f m

•v'

•>;

fzifr

ť$j

Éfc*V

-1

• ;é"J£

S-;:i

■J

*4 / |r?

•i

\V,

p4

v:

/•

11

*■

yl

MEZ

l-

!_

K'iJ

■í

BTfc-'v

/i

•'Jv;

tr

■>pz

*/■

li

ívf

kr,

• . !•

i-M n

1^'S

>1

íř A

MU

Sv

K* BELLMANN PROTOTYP.

Sanktuarium v kostele Charvateckém z pískovce tesané v druhé polovici 15. století, y40 w vysoké.

Sochy sv. Doroty a sv. Kateřiny v kostele Charvateckém, opukové,

z druhé polovice 14. století, 1-23 m vysoké.

nápis pocházející v hořejších šesti řádcích ze 14. neb 15. století, kdežto sedmý řádek teprve později rudkou připsán byl (velkost’ 0'36 X 0'38 ni):

— — — — -— — (nečitelné)

- fjonovi' aancte magbakitB, sanrfe (u)rsule rum sobaíifms

- :ť»

sartrÍE maťvt —- apbr ú sanrt marni (?) f ;šanciissa ugn mr

Vchod z předsíňky do lodi vedoucí, ve světlosti 235 m vysoký a 1-15 ni široký má ostění v oblouku lomené a v průseku členěné hruškovitými články, oblounem a třemi širokými žlábky (obr. 71 B).

Loď kostelní 13 20^ dlouhá a ll'75;/z široká je zcela zmodernisována; na počátku 18. století byl bývalý tabulový strop nahražen klenbou o dvou křížích založených na širokých pasech, k jejichž opoře vezděly se do kostela na každé z podélních stran nástěnné pilíře s korinthskými hlavicemi.

Vítězný oblouk, dříve lomený, jest nyní barokně v polokruhu tak podezděn, že pouze na straně obrácené do kněžiště viděti lze část jeho původního profilu, obloun.

Kněžiště 12'40 m dlouhé a 6‘90 m široké jest do tří stran osmi-hranu zakončeno a sedmi štíhlými okny osvětleno. Klenutí jeho skládá se ze dvou křížových kleneb a závěru paprskového. Žebra průseku hruškovitého (obr. 71 C) stýkají se ve třech hladkých, kulatých svornících a sedí vysoko nad podlahou na jehlancových konsolech ozdobených lichými kružbičkami. Stěny jsou hladké.

Malby prostírající se po celé klenbě byly dle bývalého chronograinu přívodně r. 1728 provedeny, r. 1871 však Josefem Hellichem úplně přemalovány; představují výjevy ze starého zákona. Chronogram zněl dle pamětní knihy:

franCIsCo hIeronIIMo barton patrIa pILsnenIs tVnC LOCI ET TERITORIÍ ILLIVS CVRATO.

Sanktuarium věžovité (viz tab. 4) 7‘40 m vysoké, celé z pískovce tesané, sestrojené na základě čtvercovém, jehož dvěma stranami diagonálně ze stěny vystupuje. Do patky zapuštěn jest dovedně provedený relief bičování Páně; dva chlapové odění těsnými kabátci, přiléhajícími nohavicemi a špičatými střevíci bijí Spasitele a tahají jej za vousy a vlasy; obnažené tělo jeho přivázáno jest ke sloupu, který slouží zároveň za nohu sanktuaria. Dvě hladké sférické plochy tvoří přechod ku vlastní schránce pro Nejsvětější. Obě její stěny uprostřed v pravém úhlu se stýkající jsou lemovány na dolejší hraně provazcem ovinutým listím; na rozích dole sesílených velkými kapustovými lupeny vypínají se tři pilířky zakončené štíhlými fialami. Levé pole zaujímají dřevěná dvířka pobitá plechovými ozdobami, pasy goticky vykroj ovánými, hřeby a vytepávanými holubicemi, jež drží ratolestě. V pravém vytesán jest relief vzkříšeného Spasitele, jemuž z rány v boku prýští krev, tekoucí do kalicha vedle stojícího. Hořejší částě těchto ploch plní jemné, liché kružby pozdních tvarů; nad nimi jsou prolamované kružby, jež spolu s fialami korunují hlavní tělo sanktuaria. Vršek tvoří baldachin stojící na třech kroucených sloupcích s lupenovými hlavicemi, jež spojeny jsou obloučky tvaru oslího hřbetu; vysoký jehlanec zakončuje celek svým křížovým květem.

81

Výborná práce z druhé polovice 15. století, zvláště v ornamentální části jemně a přesně v pískovci provedená, ve figurální části slabší, bez značek.

$vií

jJip'

JK - ⁴ M -

y, 'ýjU)

: %

Oratorium na severní straně kněžiště, nad sakristií, s dvěma sdruženými čtverečnými okny, jejichž poprsnice zdobí liché kružby se čtyřlistý a mezi ně zařáděné dva znaky pánů ze Žeberka (Slavětinských) a pánů z Boskovic. Pod oratoriem velká renaissanční kartuš srdcovitá se znakem.

Obr. 74. Charvatce. Kovaná dvířka sanktuaria z druhé polovice 15. století.

Kazatelna renaissanční, pískovcová; šroubovité točený sloupek nese krychlové řečniště přiléhající jednou stranou ke zdi; k druhé straně připojeny schůdky. Obě ostatní strany jsou reliefy vyzdobeny, na rozích a uprostřed členěny ornamentovanými sloupci, mezi nimiž stojí celé postavy sv. Václava, Víta, Matky Boží a sv. Vojtěcha v reliefu málo vypuklém, pěkně provedeném, s původní polychromu: roucha zlacená, tváře a ruce přirozené, lidské barvy. Výraz a postoj zdařilý, naivně procítěný. Vrchní okraj poprsnice zakončen římsou. První polovice 16. století (obr. 75).

Dvě sochy opukové sv. Kateřiny a sv. Doroty, z druhé polovice 14. století, 1'23 m vysoké, úplně Zachovalé (jen korunky a některé prsty byly otlučeny, jsou nyní opraveny). Výraz tváří velmi ušlechtilý, čela vysoká, kulatá, oči ještě stylisované, nos štíhlý a ústa malá, drobná; vlas

rozpuštěn splývá na ramena. Ruce úměrné, v těsných rukávech; sv. Kateřina drží kolo a meč, sv. Dorota košíček a meč. Postoj klidný, v boku slabě prohnutý. Spodní roucho opásané, na prsou složené v pět jemných složek; velký plášť splývá klidně bez ostrých záhybů k nohoum, jež jsou ve špi-

li J

*■

51

išl

yr^H

gr,4i

*>N:x

}    , rTrí>v

r- U -x ' I j Wj

1 líjsl-’¹-

rvi

t7

€4

vi

fTA

v ,    «í-

jjtijÉwrofrr^

Hi

É****

=w

■KK

li

í-j

SH

■a*r. i

Ip

j    Í5 j

Obr. 75. Charvatce. Kazatelna renaisancni, z pískovce.

1373—1391) a pocházejí

čatých střevíčcích. Celé sochy podobají se v provedení hlav, rukou, záhybů a atributů velice sochám Ročovským (tyto z r. bezpochyby od téhož mistra, (tab. 4.).

Socha Madonny s Ježíškem, z pískovce tesaná, 1 ‘53 m vysoká; matka v červeném šatě a modrém plášti, skládaném do ostře lomených záhybů, stojí silně k pravé straně nahnuta a podává dítěti, jež drží na levici, hrušku. Ježíšek úplně obnažený má v rukou košíček; jeho pohyb vesele naivní, výraz jako v tváři Madonny milý; jinak dosti slabé dílo z druhé polovice 15. stol., opatřené novým, hrubým nátěrem (vlasy na hlavě madonny nepěkně otesány, obr. 76).

,;v

'"J

II

-mň

'W--

O \y

Monstrance, 0'62 m vysoká, z pozlaceného stříbra, paprskovitá, s věncem klasů a vinných hroznů kolem koruny, na noze obloukový ornament s růžemi, klasy a hrozny; práce nevalné hodnoty, ze začátku 19. století.

Kalich stříbrný, 0'25 ni vysoký, půda zlacená, na noze i na číšce prolamovaný pláštík z bílého stříbra s roz-vilinovým ornamentem a růžicemi, na kupě hlavičky andílků a medailony se znaky umučení Páně; nodus vásovitý. Polovice 18. století.

Kalich stříbrný celý zlacený, 0'27 m vysoký, na kruhové noze a kupě vytepávané naturalistické květý a lupeny, dovedná práce empirová, označená P a c i f i k a 1 monstrancovitý, celý zlacený, 0'35 m vysoký, rokokový s ovální nohou vykroj ovanou a pokrytou tepanými a prolamovanými stuhovými ozdobami, nodus vásovitý, vršek dvojitě paprskový s kartušemi provedenými z jemně vytepaného stříbrného plechu, posázený nápodobenými drahokamy, z druhé polovice 18. století.

Obr. 76. Charvatce. Pískovcová socha Madonny z druhé pol. 15 stol., P53 m vysoká.

Zvony. 1. Výška i průměr 1*24 m\ kolem koruny dvouřádkový nápis mi-nuskulní:

tu mimtne z itosfri z tesu msti z ab íjonorem z šumme z írimíati z ef iubitňbue z unifaít z fjoc z npus z praeriarum z est z facfum z anno z bumiitt z rrt ef mtlíesinto z guhtgeufe-gtmo z guarío z ioannes z ranfarisía z ferit z ti est z csuntafum z feria z guarfa z post z festům z sanrte z kaíerine z utrgtms z.

Přímo pod nápisem relief Matky Boží, dole úzký ornamentální pásek gotických listů.

2. Výška i průměr 112;//, na uchách lidské masky, kolem koruny nápis:

ANO DNI MDCXCVI FVSA NOV1TER MDCCLXXX CONGVSSA ANO DOMINI MDCCXCVII TRANSFVSA.

Pod nápisem visí festony vavřínové; na plášti reliéfní medailon s allegorií náboženství, nad ní nápis: ECCLESIAE EXPENSIS.

Dole rokokový ornament; na druhé straně pláště znak Kinských a nápis: SUB PATRONÁT V CELSIS S • R • I • PRINCIPIS IOSEPHI DE KINSKI DNI IN ZLONITZ ET MARTINOWESS ETC ETC ROSAE NATAE S • R • I • CO-MITIS DE HARRACH DEVOTO-RVM CONIVGVM.

<x

Dole:

IOH • WENZEL KVHNER GOSS MÍCH IN DER K K • NEVSTADT PRAG 1897.

3. Menší, nepřístupný, s dvěma ornamentálními pasy kolem koruny; z jeho nápisu lze poznati pouze:

ANTONIUS SCHOENFELD........

VETEROPRAGAE ME FUDIT.

JJK -f >    >V-    >'

BAíidr

Jsi.

sr

ti

jpss-

; Sř

tr *

4. zvonek na sanktusové věžičce, nepřístupný, má dle pamětní knihy nápis:

jg ,g

, .. A- ?:•

f 1

Mnxti #eremtass Brohskťj Bte-katt krape rppskefjn a fr|ebenskeíjei fararj in (Bfjaruiafícpcfp Brtkcrr Jrao-narj \ QJpmperktt vo prape naklabent esabnirf; knsíela Qtljarttiaíske⁰ tento poon nbteíal r. 1580.

É||;

't

gf

f:

i: I

l!

Náhrobky: 1. z bílého pískovce, 2'60 m dlouhý, T15 m široký, s postavou ležícího rytíře v brnění, výborně ve vysokém reliefu (téměř kulatě) tesanou; jeho hlava spočívá na přílbici s velkými křídly, pravice drží meč, levice pásku s nápisem:

Blik re re . Met. Beus . jšecunbn ma.

Nad hlavou lichá kružba čtyř-listová s dvěma znaky, pod nohami polštář, na jeho dnu (nyní zakrytém) jest vytesán znak, důkaz to, že náhrobek tvořil vyvýšenou tumbu. Kolem na okraji nápis:

Jftnno © Btmtim © M © rrcr © Ixjexmtn © Jferta © ;$e&ía © Bte © Lancii © Binrenít; © Bbpí © (generosita © J4e © Jkremtus © Mtles © (Bt © Btts © Btts © tutlfjelntus © Be © lílímtrk © (Et © Bc © Bonow © Bte © .Bepttlítts © ora.

Ml

' :•

č*X

m:

►i

Obr. 77. Charvatce. Pískovcový náhrobek p. Viléma z Ilburka z r. 1489.

Znamenité dílo z r. 1489 úplně zachované (dobře obnovené, obr. 77).

2.    Polovice desky pískovcové nyní 1*15 rn dlouhé a T10 m široké,

kdysi asi protějšek předešlého kamene, s nímž jest stejného provedení; poprsí modlící se ženy velmi dovedně tesané; na páskách u hlavy: SMILVG. SE • PAN.....EM . . . HRZISSNY PA • MA • PS • ZA • MIE • BOHA.

Kolem na okraji desky:

Jlmto . domini. VŮ . ccccc. Bbtjí. ©cnerufa ffllbvtxk . Brate. Brit p...

3.    Pískovcová deska 2’15 m dlouhá, 0'90 široká, silně ošlapaná s postavou ležící ženy s růžencem a znakem (dvě kosy kolmě stojící ostřím

od sebe odvrácené); začátek 16. století. Kolem na okraji nápis:

j?nnu . ©umí . mccccc ........

Benrtrt sayblirj | \ j)rjnfrlbu. fera. írt. p. g. Jtsupcoms . mate . ngs. uráte . pru . ea. (!)

4.    Pískovcová deska, 1’66 m dlouhá a 0'93m široká, ze 16. stol., uprostřed velký vyšlapaný znak, kolem zbytky nápisu:

.... SWATEHO SSIMONIE A ... . VMRZELA GT . . . GIVA • TVTO GEST POCHO WANA PROSTE.....

5.    Pískovcová deska 1‘80 m dlouhá, 0'80 m široká se znakem pánů z Illburků.

(obr. 78).

i jí

li:

ds|i

Ei

Obr. 78. Charvatce. Pískovcový náhrobek z r. 150J.

Kolem nápis:

. . . EC- XXXVIII • VMRZEL VROZENI • PAN • PAN WILIM

Z IIMBVRKV A . .

6. Pískovcová deska 1T0 m dlouhá, 0‘77 m široká, ze šestnáctého století, v dolejší polovice čtvercený znak úplně vyšlapaný, nahoře nápis:

NA MARTINOWSY • W LETECH STARZY • SAVCZI 52 AWTO MTO • CHRAMV A MISTIE W PANU • ODPOCZIWA • GEHO DVSSI • PAN • BVH • NASS RACZ MYLOSTYW BEYTI.

Kaplička vedle kostela, barokní, v šestihranu stavěná s rovným stropem, neozdobná. Vnitřní zařízení prosté; oltář, pěkná sloupová architektura s mnohonásobně oblomenou římsou a akantovým věncem, pochází z doksanského chrámu.

Farní budova postavena byla v letech 1778—1779 za 6038 zl.; prosté stavení.

Boží muka za kostelem, čtverhranný pilíř s malou kapličkou se čtyřmi výklenky goticky lomenými; na něm Pieta, socha slabého provedení asi ze 16. století.

Chotěšov.

Sedláčkův Místop. Slovník 326; Pamětní kniha farní z r. 1852.

KOSTEL Nanebevzetí Panny Marie, farní, doksanským klášterem založený, připomíná se již ve 14. století a byl r. 1730—1737 přestavěn, v našem století opraven a opřen.

Budova, kněžištěm k severu obrácená, skládá se z gotické věže, z barokní, obdélníkové lodi a ze současného kněžiště polokruhem zakončeného. Zdivo, z části lámaný kámen, z části pískovcový kvádr, je omítnuto. Zevnějšek členěn prostými lesenami; jedině ve vyšším patře věže čtyry velké gotické prolomy. Vnitřek kostela zcela jednoduchý, v lodi i kněžišti stropem zakrytý, 2100 m dlouhý a 9 60 m široký.

Socha Madonny s Ježíškem na hlavním oltáři, 1’20 m vysoká, ze dřeva řezaná, v boku silně prohnutá; u nohou dva prosebníci, nejlépe to Zachovalá část sochy, jejíž ostatek (zvláště hlava) zohyzděn jest opravami a novou polychromií; asi z 15. století.

Kazatelna kamenná na pilířku s korinthskou hlavicí, řečniště do šestihranu sestrojené, ve výplních jeho poprsnice jest relief Matky Boží s dítětem, relief sv. Jiřího na koni zápasícího s drakem a hazmburský znak ve dvou ostatních stylisované kytice; 16. století.

Zvony: 1. Výška 110 7n, průměr 1*18 m\ kolem koruny široký ornamentální pás s nohy a nad ním i pod ním jednořádkový nápis:

EIN CHRISTICH WERCH BIN ICH ZU GOTTES WORT RUF ICH PAVLVS MVNCH ZA LAVN GOS MÍCH ANNO 1608

HOSIZANNA MIT SYSSN SCHAL ICH SVNG KLING VRRBERG W TAL WEM WIRT HORN MEIN KLANG SEIM KIRCHN GEN NICHT LANG

Pod tím visuté hrozny; na plášti nápis:

LFTHA PANIE 1608 LIT GEST ZWON W MIESTIE LVNA NAD OHRZY KE CTI A CHWALE PANV BOHV WSSEMOHAVCYMV TEZ KV POCTIWOSTI BLAHOSLA WEN PANNĚ MARIGI A WSSEM BOZYM SWATYM K ZADVSSY CHOTESSOWSKEMV ZA CTIHODNÉHO KNIEZE SSEBESTYANA FARARZE TOHO CZASV CHOTES SOWSKEHO ZA VROZENÉHO PANA IANA KAROWCE NA KOWIC HEYTMANA PANSTWI LIBYCHOWSKEHO

WITA ZAVBKA RICHTARE ZA IANA MLYNARZE MARTINA KAWLVCHA TOMASSE LENÍKA GIRZIKA HASY GIRZIKA WALBA OTMARA TATRMANA KONSSELVW CHOTIESSOWSKYCH ZA WONDRZEGE RICHTARZE MARTINA KLYMSSE MATIEGE KRČMARZE KONSSELVW CZERNISKYCH ZA TIECHTO KOSTEL NIKV GYRZIKA NERADA PAWLA IANDI IAKVBA POLIWKY MARKA BARTONOWIC WAWRZINCE DWOZÁKA S CZERNIWA

z druhé strany krucifix s Matkou Boží a sv. Janem, slabé práce; nápis

GLICK VNT VNGLIK IST ALLE MORGEN MEIN FRISTICK.

Dole rostlinný pás.

2.    Výška 0'83 m, průměr 0 90///, přelit dle starého zvonu, z něhož převzat byl nápis kolem koruny:

feitfn junm bičlan ke qft a k ríjmalt' panu httofju maícjř Imp; tupém fmaítjm

3.    Výška i průměr 0⁻75 m; hladký, s reliefem Madonny na plášti a nápisem kolem koruny:

GEGOSSEN VON FRANZ GOLD IN LEITMERITZ ANNO 1845.

Chvalín.

KOSTEL sv. Jana Nep., filiální, orientovaný, z lámaného kamene, omítnutý; byl roku 1725 zbudován od kláštera doksanského, jemuž ves Chvalín náležela od r. 1226. Zevnějšek obdélníkový s malou předsíňkou a dvěma nárožními věžičkami na západní straně; z valbové střechy vyčnívá uprostřed zděná lucerna. Na pravoúhlém pažení portálu letopočet: MDCCXXV; nad ním štuková kartuš s poprsím sv. Jana a se znakem doksanským.

Vnitřek má tvar podélného osmihranu, 900 m dlouhý a 6'50 m široký; stěny jsou členěny korinthskými pilastry spojenými římsou. Ctyry okna v hlavních osách obdélníková. Na neckovitém klenutí štukové roz-viliny, v jejichž čtyřech kartuších nalézá se monstrance, kniha, globus s okřídleným srdcem a kříž. V lucerně holubice mezi okřídlenými hlavami andílků.

Hlavní oltář, barokní, s velkým kartušovým rámem z mistrně řezaných rozvilin akantových. Oltářní obraz na plátně, celá postava sv. Jana Nep., dosti slušná práce 18. stol. Dva pěkné ze dřeva řezané relikviární rámy s obloukovým a mušlovým ornamentem, TI5 m vysoké, 065 m. široké. Antipendium kožené s malovanými květy stylisovanými, volně rozházenými po ploše. Na vedlejším oltáři malý relikviářík, akantový rámec dřevěný, 0 33 m vysoký, 0’26m široký, velmi pěkná práce 18. století.

Nápisový kámen po pravé straně hl. oltáře zazděný:

(Josef Mika, praepositus Doxanensis)

1725 IMPD POSVIŤ ER REXIT &

BENEDIXIT.

Kalich z pozlacené mědi, 0’20 m vysoký; plochá noha šestikruhová nodus hruškovitý, číška prohýbaná; vše pokryto tepaným stuhovým a rozvi-linovým ornamentem, v rozvrhu pěkné, v detailním provedení slabé.

Ječovice.

Sedláčkův Místop. Slovník 358. — Rukop. sbírka topograf. v archivu Musea král.

Česk., heslo panství Budyně.

Hroby z první doby křesťanské s esovitými kroužky. — Sommer, d. Kon. Bohmen I., 57.

KOSTEL sv. Barbory, farní, jako takový již r. 1359 připomenut, pak filiální, r. 1783 znova vystavěný, od r. 1855 opět farní.

Budova barokní, umělecky zcela bezvýznamná, orientovaná, skládá se ze západní věže, obdélníkové lodi a z kněžiště zakončeného v plochém oblouku, jest uvnitř 24⁻00 m dlouhá a 9 40 m široká.

Hlavní oltář a dva postranní oltáře se slušnými barokními řezbami ornamentálními a soškami andílků.

Ukřižovaný, tělo řezané ze slonové kosti, 046 m dlouhé na dřevěném kříži, T00 m vysokém, dobrá práce 17. stol.

Kopie staročeského obrazu Madonny, na dřevě v 17. stol. malovaná, 0’50 m vysoká, 0'40 m široká; stojí na levém oltáři, jenž dle nápisu pochází z r. 1687.

Dřevěná soška Bolestné Matky Boží, 0'22 m vys., výborně řezaná a polychromovaná, barokní kopie staršího gotického díla na pěkně řezaném podstavci, upraveném na relikvář; kolem andílkové, slabé práce.

Křtitelnice kamenná, barokní, s hrubě vytesanou ležící postavou ethiopského knížete v životní velikosti.

Kalich z pozlaceného stříbra, 0T85;/čvys.; noha šestilaločná, čítající v průměru 0T25 m\ má na kolmém okraji prolamovanou jednoduchou kružbu a na hladkých lalocích nápis:

mt Wmio

VŮt Bknfo

Barbara ora pro Jfrgomjanfibs rtosfrt • in

Na šestihranném dříku opakuje se slovo MATER © nad i pod ořechem; tento je plochý, ozdobený vrytými kvítky a kružbami, jakož i nasazovanými květy; na jeho routách vyryto: apcfus.

Na spodní straně nohy:

W. VB. &. be fB©bbmi <2T(oíí)afor ttt (ř^řcfOttUJ (Wenceslaus Mauritius Salomon de Fridberg). Pozdní gotika.

Zvony: 1. Výška 072 m, průměr 080 ni\ hladký, kolem koruny jednořádkový nápis minuskulní:

ke c|ítj a djmalc panu buořnt i rapem fraaftjm a mile Jroaíe bar-buorjpB bo gecpmic amen.

2. Výška 0'62 m, průměr 0'66 m; kolem koruny dva bohaté pruhy ornamentální, mezi nimi latinské Ave Maria. Na plášti mezi reliefy Panny Marie a sv. Barbory znak Friedber-ský. Dole nápis: GOSS MÍCH NICO-LAVS LÓW IN PRAG.

Na druhé straně:

Obr. /9. Ječovice. Kalich z pozdní gotiky, 0*185 m vysoký.

WENCESLAVS | MAVRITIVS SA-LAMON | DE FRIEDBERG S. C. M. A. SER- | VITVS ET AD REGIVM TRIBVNAL j IVDICY CAMERATICI IN REGNO | BOEMIAE SVPREMVS NO- | TARIVS IN PODBRADEC I ET GETSCHOWITY j COLLATOR. REN. j FECIT ANNO 1670.

Náhrobní deska pískovcová, přeražena, z českým nápisem majus-kulním z r. 1770, svědčící nějaké Dorotě dceře Václava ....

Náhrobní deska z roku 1799 s majuskulním nápisem českým a dvěma pyramidami.

Klepy.

Schaller Top. d. Kon. Bohmen V. 73. — Sedláčkův Slovník místopisný, 416. — Wahner, litom. okres I. 247. v archivu Musea král. Českého.

Hrob kostrový s náramkem lignitovým a z dutých polokoulí — majetek Třebe-nického musea. — Palstav, náramky bronzové, zdobený přeslen v majetku A. Žáka. — Paistav a jehlice nal. pod Hazmburkem ve sbírkách zemského musea. — Pam. VIII. 155.

Kamenné mlaty — majetek musea v Třebenicích; bronzový palstav, jehlice bronzová a dva br. náramky v majetku musea zemského. — Památky VIII. 155.

KOSTEL sv. Jana Křtitele, farní, již r. 1365 takový, byl 26. dubna r. 1493 znovu svěcen, po r. 1623 filiálním a r. 1779 obnoven.

Budova gotická, orientovaná, skládá se ze západní věži, obdélníkové lodi a z kněžiště zakončeného do tří stran nepravidelného pětihranu; toto jest opřeno čtyřmi opěráky, z nichž jihovýchodní jest zdoben hrubě tesanou hlavou mužskou s kníry. Na jižní podélné straně portál v ostrém úhlu lomený a na ostění mělce profilovaný oblouky a žlábky (profil maltou zaplácán); 14. stol.

Uvnitř má obdélníková loď 1270 m dlouhá a 10'30 m široká holé stěny a plochý strop. Vítězný oblouk, při malé výšce poměrně značné rozpjatý (na 5‘40 ni) jest lomen v tupém úhlu a profilován širokou přední ploškou, dvěma velkými, postranními žlábky a úzkými, krajními pásky. Kněžiště 7'50 m dlouhé a 6'75 m široké má hladké stěny, do jejichž poloviční výšky zasahují klenbová žebra hruškovitého průseku (obr. 80.); tato sedí na kuželovitých konsolech ovinutých třemi vodorovnými

_i_

'-(ar j

Obr. í.O.

Sanktuární výklenek, L70 m vysoký, 0‘75 m široký, s pravoúhlým, z opuky tesaným rámem, jehož spodek tvoří velkou obrácenou lilií; postranice jsou profilovány oblou-nem ovinutým listím a šikmou posázenou z každé strany třemi lupeny; vršek vybíhá v trojhranný štítek se čtyřmi lupeny stylisovanými a velkým středním květem. Vedle něho jest do zdi zapuštěna reliéfní deska s poloviční postavou Spasitele, jemuž prýští z bokové rány krev zachycovaná do kalicha. Mřížka sanktuární z křižovaných pasů je ozdobena malými růžicemi.

Hlavní oltář, slabé řezbářské dílo, byl zhotoven r. 1761 od slánského sochaře Arnošta Linka za 70 zl.

Původní hlavní oltář, malovaná a vyřezávaná skládací archa z 15. století, uložen jest nyní v městském museu v Libochovicích. Dle pamětní knihy Libochovické psané r. 1747 byl po jeho straně na zdi namalován černými písmeny nápis:

Jímto berním mccccxciii . xxvi jLnálta •

BcuBVBnbteatmua ht Xfo j^aíBB bí Bomtmia 3$. Bbub-biefus Bbí #rafta Bpiscopua (Haimnettsts bí Bare bc HDalbaíBin tíjonim taíum bí alfarta bB nouo ccutaBcranif bí BrcÍBStant BEConciliamf. Jíb tnsfaníiant gBUBtiist ac tnagrttftci Bomint Soannta JtBpnria tognomtnaft bs Ifaanbutg bí Qloat bíb. uutaangutitEt aur. HíBin fjoc alfatB tcntaBcrafum Baf tit íjtmurBiiť aandt línamtia BapiiaíaB.

Křtitelnice cínová, empirová; miskovitý kotel měřící v průměru 0 48 m jest ozdoben třemi hlavami lvů, přiletovanými festony a květinovými věnci; spočívá na třech železných nohách.

Svícny dva, těžké, z mosazi soustruhované na trojhrannych nohách s třemi drápky a třemi hlavami andělů, 0'35 m vysoké, ze 16. století. Šest dalších barokních z mosazi prostě soustruhovaných.

Monstrance stříbrná a pozlacená, 0'60 m vysoká, na ovální noze s tepanou květinovou výzdobou, nodus hruškovitý, rytý, zář paprskovitá s ornamentální korunou a s reliefem Boha Otce, barokní.

K a s u 1 e, kožená s malovanými červenými, zelenými a modrými květy na stříbrné půdě s vytlačeným vzorkem, 18. stol.

(Ve farní zahradě gotická část architektonická z opuky, patrně noha kazatelny, šroubovité točený sloupec s lupeny při patce, z 15. stol.)

Ctyry náhrobní kameny s úplně sešlapanými nápisy a znaky, v nichž poznati lze kolo, lišku nesoucí husu v tlamě a lva (?).

Zvon 1. Výška T20 7«, průměr 122 m\ ucha s pletenou ozdobou, kolem koruny dvouřádkový nápis:

in ttomttté bonitní nosfrt z ifjřju z crisfi z ab z íjonorcnt z sumo z frtmfaft z cf z inbtuibnc z nntfaít z attno z bonitní z nttlleauno z gttabríngcnRsimo orfauo z z

zz (!)

íjřc cantpana z tsi z facfa z sabaťo z attfe z mařte ntagbalrnr zz rit z ego z rampana nttgitant z promtcťto z uana z toamtes z caníarisfa z ferit

Na plášti relief sv. Mikuláše.

2. Výška 1'04 m, průměr F00 m, ucha s pletenou ozdobou, kolem koruny řada reliefů s výjevy z pohádky o ztraceném synu, pod tím visuté akanty; na plášti z jedné strany česká modlitba v jednoduchém rámu ■s andělskými hlavičkami, s druhé strany relief Ukřižovaného s Matkou a se sv. Janem, dole mezi otisky obou stran medaile zvonařovy (hlava i znak):

SLOWVTNY BRYKCY ZWONARZ Z CYN BERKV W NOWEM MIESTIE PRAŽSKEM ZWON TENTO VDIELAL LÉTA 1599.

3. malý z r. 1840.

ZŘÍCENINU HRADU Klepýho, zvaného obyčejně německým jménem HASENBURG, Hanžburk. (Heber Fr. AI., Bohmens Burgen 1844 I. 149, kdež i půdorys a pohled; Sedláček 1. c.). Hrad byl vystavěn někdy na sklonku 13. stol., byl na počátku 14. stol. v držení Hynka Zlebského z Lichtemberka, od něhož jej koupil král Jan; týž jej však již r. 1335 prodal Zbyňkovi Zajíci ze Žebráka, jenž Klepý přezval Hasenburk, kteréžto jméno podržel celý jeho rod. R. 1558 prodán byl hrad Lobkovicům; toho času nalézal se ještě v dobrém stavu, ale již r. 1606 připomíná se jako pustý.

Hrad vypíná se na strmém a skalnatém kopci, jehož úpatí bylo uzavřeno zdí zachovanou ve zbytcích; cesta kdysi z obou stran zdmi provázená vedla dvěma branami k nádvoří, na němž stojí v jihozápadním konci hradu kulatá věž, vystavěná z basaltu na kruhovém základě; vnitřní průměr obnáší asi 4 m, síla zdí něco přes 2 m. V přízemku není do věži přístupu. Jediný vchod nalézá se ve výši vysokého patra; má obdélníkové •obložení z pískovcových kvádrů. Nad druhým patrem vyčnívají kvádrové krákorce, které nesly podsebití. Třetí vysoké patro jest o něco užší.

Dole nápis:

CHRONODISTICHON.

lANVS VbI LyboChoVInae CapItaneVs aVLae FaX heLenae ILLVXIt Mořte CItatVs obit. M. P.

KOSTEL sv. Vavřince, hřbitovní, byl r. 1720—1722 na místě staršího r. 1601 zbudovaného (Zemský archiv) znova vystavěn od Petra Pavla Columbaniho, stavitele a měšťana roudnického (dle udání pamětní listiny nalezené v makovici věžní a otištěné u Koubka 1. c. 264 a 274).

Budova je orientovaná, jednolodní, z lámaného kamene a omítnuta. Dvoupatrové průčelí vlní se v půdorysní linii tak, že střed a rohy oproti dvěma pilastrům po straně portálu značně ustupují. Pravoúhlý portál ploše orámovaný jest korunován lomenou, obloukovou římsou a monogramem Jesus; nad ním lichý okenní rám. Prohýbaná hlavní řimsa odděluje spodní patro od hořejšího, kteréž jest taktéž členěno lesenami a zakončeno prohýbaným a lomeným štítem trojhranným; střed jeho zdobí výklenek s dobrou, kamennou sochou sv. Vavřince. Na podélních stranách dva rohové a dva střední pilastry, mezi nimi tři okna v polokruhu zaklenutá a ploše orámovaná ; východní strana uzavřena v kruhové úseči.

Vnitřek kostela 14‘00 m dlouhý a 7'60 m široký. Na hlavním oltáři pěkný obraz na plátně, představující sv. Vavřince, v dovedně řezaném rámu z bohatých, akantových rozvilin, ze začátku 18. století. V predelle oltářní deska dřevěná, 1'14 m dlouhá, 033 m vysoká, s pěkně malovanou Večeří Páně a se znakem (pták odnáší kohouta); nad znakem letopočet 1605, pod ním jméno: IAN KAVKOW.

Náhrobníky na hřbitově: barokně ornamentovaný kamenný kříž na ozdobném soklu s lebkou a hnáty, s českým nápisem z r. 1707; socha truchlící ženy, opírající se o pilíř, na němž stojí vása, figura životní velikosti z r. 1803, v provedení připomínající ještě barokní díla.

ZÁMEK na místě někdejšího hradu pánů Hazmburků, jimž Libochovice náležely v letech 1336—1558; v druhé polovici 16. století jej obnovil Jan starší z Lobkovic, neboť r. 1592 mluví se o nově vystavěném zámku. R. 1661 vyhořel a znovu vystavěn kolem r. 1683—1689 od Antonína de Porta z Roudnice; i někteří zedníci byli Vlachy, jako Karel Canderar, r. 1684 pochovaný u sv. Vavřince (Koubek 1. c. 235). Kamenickou práci provedl kameník Jakub Mithofer, u něhož dle akordu z r. 1689 objednány byly velká fontána v zahradě, dvě fontány v zahradě pomerančové, dvě fontány vedle letohrádku a j. v. (Koubek 1. c. 236.)

Z gotické stavby pochází jen zámecká věž a kaple, k severní straně zámku přiléhající; tato jest zbudována z lámaného zdivá, zakončena do tří stran osmihranu a směřuje svým závěrem k severu. Pod její omítkou prosvítá rustikovaná omítka 16. století. Okna poměrně vysoká a široká, s hladkým ostěním, nyní až na malé otvory zazděná, zaujímala původně

Soupis památek umění výtv. Pol. okres Roudnický.

téměř celou plochu zdí mezi pěti opěráky. Vnitřek kostelíka vloženým stropem rozdělený na spodní kůlnu pro kočáry a hořejší kapli nepřipomíná ničím více původní stav. Ku západní straně kostela těsně přiléhá věž, pů-

JÉ

HP

•?

li

•x.

r:»::

^ĚXy////2z)/Z/////////)//Zm—i

Milí Tli i""

ii

ÍJ

.. TlIXL

>ó. uy

N--'

rr : tzztxtzzzzz: ::z

J,

Kli,

7~

r°

.30

*tc*

Obr. 87. Libochovice. Půdorys zámku.

vodné zvonice, nyní vodárna; jest základu čtverečného, řimsou na dvě patra dělena, nahoře čtyřmi gotickými okny nyní zazděnými opatřena. Prosvítající pod omítkou rustika ze 16. stol. pochází patrně z obnovy zámku, kterou po r. 1558 Lobkovicové zde provedli. Ostatně zachovaly se ze starší stavby jen v západní části nynějšího zámku některé základní zdi, které poukazují k tomu, že starší budova se prostírala na prostranství mezi nynější stavbou a kostelem, s nímž zámek byl prý spojen mostem.

Nový zámek, zbudovaný ku konci 17. stol. jest rozložen kolem obdélníkového nádvoří. Jižní jeho strana, obrácená k řece, stojí na mohutné podezdívce z velkých, neomítnutých, pískovcových kvádrů. Široký spodní obloun a úzké hladké vlysy člení průčelí na dvě dolejší patra a jedno hořejší polopatro. Jeho délku o 14 okenních osách přerušuje, ač málo účinně, risalit v šířce pouze dvou oken. Okna obou dolejších pater jsou velká, ploše

IjfegS

i:

JJ

dlít ■: Š •

Ifal * m

| t£!85 i    1

isMl Či fy

li

ý-1 VÍM I fj.

li

ri

lili: K

llfpL TO.il

1®

;:..c 4

ÍB*

iS

Obr. 88. Libochovice. Nádvoří zámku zbudovaného od Antonia de Porta.

v pravém úhlu orámovaná; dolejší řada má obloukové štíty, hořejší řada lomenice. Mezi okny jest plocha zdí členěna slabými lesenami, jež tvoří mezi spodními okny obdélníková pole na rozích vykrojená, mezi hořejšími okny obdélná pole nahoře i dole polokruhová. Okna třetího patra jsou kvadratická, výplně mezi nimi křížové. Celek zakončen účinnou okapní římsou, vyloženou na silných volutových konsolech. Veškeré architektonické články tohoto průčelí jakož i všech ostatních stran zevnějších i nádvorních byly pomalovány a sice leseny a řimsy žlutavou barvou, výplně, nádvorní pilíře a všechny konsole i řimsy sytě červenou barvou.

Východní průčelí obrácené do parku jest zcela podobně členěno v desíti osách a třech patrech, nemá však risalitu; uprostřed vede dvou-ramenné jednoduché schodiště na toskánských sloupech do parku.

Západní průčelí ku kostelu obrácené, neozdobené, má tři patra o osmi oknech prostě orámovaných a umístěných v nestejných vzdálenostech, kterážto nepravidelnost povstala použitím starého zdivá.

K severní straně přiléhá gotický kostelík s věží; architektura ostatní části podobá se straně jižní. Uprostřed jest portál, jehož dva rusti-kované pilastry nesou oblomené dorské kládí s triglify a obloukové úseky štítové. Nad jeho polokruhovém zaklenutí s maskaronem ve svorníku je znak Dietrichsteinský spojený s menšími dvěma znaky; nad znakem drží andělé knížecí korunu, po jeho stranách stojí lvové.

Dvůr (obr. 88) jest obdélníkový, na všech čtyřech stranách stejnoměrně zastavený. V přízemí obíhá kolem otevřený ochoz s polokruhovými arkádami na čtverhranných pilířích (severní strana lichá); týž motiv arkádový, avšak lichý, opakuje se v prvním patře východního a západního křídla, kdež v každém oblouku zasazeno jest okno pravoúhle orámované a korunované štítky střídavě lomenými a obloukovými. V druhém nízkém poschodí malá čtverečná okna; plocha zdí členěna lesenami má ve výplních stříkanou omítku. Na jižní a severní straně spojuje vysoký řád dorských pilastrů obě patra s okny podobajícími se předešlým. Kolem celého dvora vine se nahoře kládí s triglify a s vyloženou řimsou.

Šala terrena na jižní straně otevřená třemi arkádami na toskánských sloupech do dvora i do parku, jest čtverhranná, nízká místnost’ groteskně vyzdobená. Na stěnách jsou perspektivicky štukovou, kolorovanou prací zobrazeny italské krajiny s četnými zříceninami; místnost’ sama nápodobuje zříceninu tím, že její klenba, spočívající na čtyřech toskánských sloupech a ozdobená reliefy různých fantastických netvorů mořských, zdá se býti částečně probořena; skrze otvory spatřuje se nebe s anděly (nověji přemalovanými). Dojem bohaté a zvláštní, ač málo umělecké výzdoby stupňuje se nápodobením starého zdivá a používáním množství lesklých škeblí, jimiž jsou vyznačeny architektonické články, hlavně pasy. Celá dekorace zdá se býti současná se stavbou zámku.

Dvojí schodiště v jihovýchodním rohu a v západním křídle zámku jest jednoduché; v jednom okně pěkná spirálová mříž, jejiž ploché konečky tvoří hudoucí panáčky.

Slavnostní sál v prvním patře jižního křídla, zaujímající šířku čtyř oken a výšku dvou pater, tvoří poněkud nepravidelný obdélník; na stropě novější štuková výzdoba. Západní stěnu kryje téměř celou velký pískovcový krb s dvěma mouřeníny životní velikosti, nesoucími oblomenou řimsu; nad touto stojí na oblacích Saturn se čtyřmi amoretty. Hrubá práce těžkopádných forem ale karakteristická pro sloh konce 17. stol.

Řada velkých vzdušných pokojů jest moderně zařízena; z původního stavu zachovaly se stropy a kamna.

& 4

; m

i

II

. \ •' A * i fthljfl

■

,

í:

W

■■■?

m

mm

■

WM:

íjW!® |

• é

3S

m

ÍMS

%'MM*

>íSI

í

lilii

li

r⁴>.

^í:.

!!s

h

m

r-A

Stropy jsou většinou ozdobeny těžkými, štukovými rámy a malbami, jichž látky čerpány jsou buď z klassické mythologie (Zeus, Diana, Athéna, Mars, Venuše) anebo představují allegorie, amoretty a různé výjevy (Su-zanna v lázni). Malby tyto byly původně asi větší hodnoty umělecké než nyní, byvše v polovici tohoto století pokaženy přemalováním.

Kamna barokní, těžké čtverhranné formy, zachovala se asi v desíti pokojích. Podobají si celkovým rozvržením, kdežto v podrobnostech po-

mm

A$ím:iĚi

>Wr

mm

>>■

v,

KM

‘ il

5®S

**ki;h $2

: . i fl.

\VF i

#!

Ml

■kaiar'4.1

J.

:«

se::

ijiiy

Obr. 90. Libochovice. Korunování Panny Marie, zbytek oltáře ze dřeva řezaného z první pol. 16. stol.,

1*40 m vysoký.

skytují velkou rozmanitost’: Rohové a římsové kachlíky jsou sytě modré barvy, výplně bílé; reliéfní výzdoba tvoří karyatidy, festony, kytice naturalistické i stylisované, poprsí císařů Rudolfa I. a II., Albrechta II., Fridricha III., Ferdinanda II. atd. Několikráte opakují se znaky pánů Dietrichsteinů a jiné dva znaky. Práce, při níž brzy italský, brzy severní ráz převládá, byla provedena v Sasku a po Labi dovezena, jak o tom prý doklady v zámeckém archivu svědčí (obr. 89.).

Z četných rodinných podobizen zajímají velký obraz knížete Ferdinanda Gundakera z Dietrichsteina a kardinala Františka Dietrichsteina, známého z dějin prvních čtyř desetiletí 17. století.

ffi

MB

39MS

s:j.

J*

•«v

Cl

ií

x .

i£jř'.';' *

S ,,

■->..

' V-.    V <■ .

OH

"...    4.    >*

,..    .>-rr

T\

\:

L vv

ř¥'

J.T&-Xíí*h]

;;:Xj

í|y§E§

t-. A ’

w,

X>

|MF " ;'"    ■. xx

...

■ >>

§mx

r> •

ScL* -Syt*„

í,pW? '

:, ' -‘1

§§

íáiS

*PtE

£ri

ngfX

3J

>■*'

X:

i* a

fy-

SíksJí

r. 91. Libochovice. Zbytky skládacího oltáře z první polovice 16. století, chované v zámku.

\!

,v~1

*3$    /

•C'

ÍT P""

M

*Xíf

1: ji

Zbytky velkého oltáře skládacího ze zač. 16. stol. (obr. 90 a 91) se skupinou korunování Panny Marie, sestávající ze soch Madonny, Boha Otce a Ježíše Krista. Madonna, 1 ’30 ni vysoká, s rozpuštěným vlasem klečí uprostřed v zlatém, modře podšitém plášti; v levo sedí Bůh Otec, 1‘40 m vysoký; v právo Spasitel korunovaný trním; polychromie původní. K témuž oltáři patrně náležely reliéfní desky s postavou klečícího anděla a klečící Panny Marie, čásť klanění se tří králů a deska s pastýřem (zároveň s předešlými na půdě zámku objevené).

Křídlo hospodářského stavení, uzavírající severní prostranství před zámkem, tvoří podél dvora obloukovou arkádu na pilířích; jeho krátkou stranu obrácenou na náměstí zdobí štít s dvěma těžkými, stlačenými volutami, na nichž stojí dvě kamenné vásy; po stranách dva obelisky. Na nízké lomenici tři další kamenné vásy.

Boží muka: 1. Sloup u kostela sv. Vavřince na krychlovém podstavci nese kapličku se čtyřmi reliefy: Ukřižování, Salvátor, nástroje umučení a monogram. Nápis na podstavci z jedné strany:

PRAESBYTER HAEC PRIMASOVÉ FIDES QVOS IVNGIT AVITA VIVIFICAE STATVVNT VOTA TROPHAEA CRVCI

■ Na druhé straně:

LÉTA MDLXXXIX TATO BOZY MAVKA KA CZTI A CHWALE BOZY OD CTIHODNÉHO KNYEZE IANA Z VINORZE TOHO CASV FARARZE W MIESTECKV LIBOCHOWICYCH A SLOWVTNEHO

MVZE WACLAWA KVNATKY MIESSTIE NINA A PRIMASA TOHOZ MIESTECKA NÁKLADEM SPOLEC NIM GSAV PO STAWENA.

2. Sloup, zcela podobný, na rozcestí k vrchu Jeřetínu a do Klapého, měl na krychlovém podstavci nyní jen částečně čitelný nápis (latinskou majuskulí):

Léta 1589 tato | Boží muka od J slovutného muže j Melichara Tka-dlce j obyvatele města | Libochovice ke cti | a chvále Boží jsou | postavena. (Koubek 1. c. str. 146).

Barokní sochy pískovcové: Sloup P. Marie na náměstí; na trojčlenném podstavci stojí socha sv. Josefa, sv. Anny a Ježíška na kon-solech ozdobených festony a akanty; uprostřed vypíná se na trojhranném soklu sloup na patce ovinutý velikým zlaceným listím akantovým; zlacená korintská hlavice nese sochu Panny Marie. Figurální část slabá, ornamentální těžkopádná. Nápis na soklu:

LÉTA PANNĚ 1709 TITO BOZI MVKA WISTAWENI SAV KE CTI A CHWALE PANV BOHV WSSEMOHAYCIMV A RODIČE BOZI PANIE MARIGI A WSSEM BOZIM SWATIM Z NAKLADV WLA-SNIHO PANNI AŇŇI TAGZIKOWI POZVSTALI WDOWIE PO NEBO-SSTIKOWI P. GAKVBOWI TAIZIK-OVI MIESSTIANINV MlESTA TOHOTO ZAPLAŤ PANBV ZA GEGICH DOBRODINNI.

AMEN (!)

Socha sv. Rocha na náměstí, pískovcová, životní velkosti, slušně provedená v polovici 18. století.

Sochy pískovcové, v životní velikosti, na nábřeží stojící na zvláštních podstavcích jednoduše zdobených znaky; různého provedení, malé hodnoty umělecké, z druhé polovice 18. a z 19. století:

1.    sv. Josef s Ježíškem, ve znaku okřídlený kůň;

2.    sv. Jan Miláček, na štítku znak Dietrichstejnský;

3.    Kristus na kříži, jenž ovinut (sesílen) jest akantovými rozvilinami; Marie Magdalena klečí pod křížem, na němž jest vyryt nápis:

HRZYCHVW MLAĎ OSTÍ ME A CZO GSEM CZINIL Z NEWEDO MIJ MÉHO NEPRZI POMINEY PANE PS. XX1IIII : Y. VII.

4.    Matka Boží, týž znak jako při č. 2.;

5.    sv. Václav, ve znaku šikmé břevno s třemi koulemi;

6.    sv. Jan Nep.

Socha sv. Jana Nep. při silnici k nádraží, z pískovce dovedně tesaná, na plinthu znamenaná: B. Eder. Na soklu nápis:

HONORl DIVÍ NEPO MVCenI sVI nostrI QVE PATRONI EREXIT

IOANNES FRANZ SCHVVARTZ REGIVS ANONARIVS 1761

Socha sv. Václava při silnici do Slatiny, pískovcová, na barokním podstavci, slušně provedená, s nápisem:

VIR sanCtVs WenCesLaVs InVICtVs reX CzeChIae LaVrraVIt LeoneM gLorIose. f. b. WenCesLaVs hneDetz DeDICat a i76i.

PEČETIDLA městská, chovaná na radnici. 1. Menší, stříbrné, ze

16. století; na prostém držátku zavěšeném na řetízku nalézá se zbytek ná

$?

pisu : . . . DOMINI . . . Výraz měří 0'02 m v průměru, uprostřed jest městský znak, kolem legenda:

r Z SIGILLVM CIYITATIS LIBOCHOVI-

CENSIS X

Oi

2. Větší, též stříbrné, na stříbrném řetízku zavěšené, má na držadle vyrytý nápis: ANNO DOMINI 16(1 ?)0

Obr. 92. Libochovice. Větší pečeť [městská, pův. velkosť.

Výraz měří 0'04 m v průměru; uprostřed městský znak, kolem legenda:

X SIGILLVM CIVITATIS LIBOCHOVICENSIS +

3. Malé měděné pečetidlo s prostým oválním výrazem 0‘026 m dl. a 0024 m šir., má legendu:

PAS : INSIG : Cl VIT: LIBOCHOVICENSIS X Práva, tři barokní z mosazi ve formě ruky chovají se na radnici. Skládací oltář, v městském museu chovaný, pochází z kostela v Klepém, kdež postaven byl r. 1493 (jak nápis uvedený na str. 112 svědčí). Jest to skříň oltářní, již zavírati lze dvěma křídly; měří 1'52 m výšky a rozevřená 2T4 m šířky. Uprostřed stojí celé postavy Madonny s Ježíškem, sv. Barbory a nějaké světice s knihou (a kdysi mečem); jsou karakteristické pro pozdní gotiku, ačkoli nevynikají; polychromie původní se zachovala: Madonna má zelené spodní roucho a zlacený plášť s modrou podšívkou, obě světice červená roucha a zlaté pláště se zelenou a červenou podšívkou.

Spodní a hořejší okraj střední skříně tvoří prolamované rozviliny, pozdní gotické, pozadí figur jest dole modře natřeno, nahoře pozlaceno a vtlačeným "vzorem brokátové látky zdobeno. Na vnitřních stranách křídel jsou na zla-

■ ■■■

pí

__

...

mt4

as

pfe

iÉH*

-mm

'::v

lil:

r    m &

k ,41? A

|\ -*«», rV £

ikS®#*** jf*

'j ,

ÍSicA

49

Tpa*-**!

**Si

lil

r** - 2

ř -,i.p    5;

IrVI

mm

IJI

11

jps

'VN

%i

ř-f:

řsssaiSSu*. _

■P

^t4ĚĚm

Obr. 93. Libochovice. Střed oltáře z Klepého,

z r.

1493, v městském museu.

světec s vřinec (?); na

.nahoře sv. Petr a Pavel, před nimiž klečí donátor v červeném šatě, při něm

eené a vzorkované půdě namalováni v levo nahoře sv. Jakub větší a nějakj císařskými odznaky, dole sv. Vojtěch s modelem kostela a sv. Va-pravé straně dole sv. Anna s P. Marii a Ježíškem a sv. Markéta,

znak s liškou držící husu v tlamě (viz Koubka 1. c. 55). Na zevnějších stranách křídel poznati lze stopy větších figur malovaných.

Mříže z druhé polovice 18. stol., postavené na dvoře nové školní budovy, pochází z vrat hřbitovních při děkanském chrámě; jsou dovedně kovány z proplétaných prutů hranatého průseku s lupeny a nasazovanými ozdobami ze silného železa kovanými; poněkud poškozené, 2'40 m vysoké, 2'80 m široké.

Libotěnice.

Liber memorabilium na faře z r. 1761. — Rukop. sbírka topogr. v archivu Musea král. Českého, panství Doksany.

KOSTEL sv. Kateřiny, farní, r. 1703 zbudovaný od doksanského praelata Bruna Kunovského na místě staršího z r. 1591, jest orientován, z lámaného kamene stavěn a omítnut; jednolodní, obdélníkový. Západní průčelí rovné, s velkým pořadím čtyř plochých pilastrů na vysokých podstavcích ; hlavice barokní s volutami, mezi něž jsou zavěšeny věnce s růžemi uprostřed. Nad oblomovaným kládím s vyloženou římsou malé nízké patro s dvěma lesenami, zakončené plochou lomenicí, na kteréž stojí socha sv. Kateřiny; uprostřed prázdný výklenek. V hlavní ose portál pravoúhle orámovaný, s římsou nesoucí obloukové úseky, mezi nimiž se nalézají oba znaky doksanské v akantové kartuši. Po stranách portálu prázdné výklenky pro sochy, nad portálem velká kartuš s plochými, akantovými rozvilinami a andělíčky; v ní nápis:

Deo oMnIpotentI

ET SANCTAE CATHARlNAE. (1703)

Nad tím okno zaklenuté obloukovým segmentem. Podélné strany a pravoúhle zakončené kněžiště jsou členěny prostými lesenami a prolomeny z každé strany dvěma okny ve dvou řadách; spodní jsou barokně vykrojo-vaná, hořejší polokruhová, vesměs ploše orámovaná. Střecha sedlová, taškami krytá; sanktusová věžička s pěknou cibulovitou silhuettou. Dvéře kostelní celé plechem pobité, se slušným štítem pro dirku klíčovou a se zámkem dobré práce barokní.

Uvnitř jest loď 19‘60 m dlouhá, 10'30 m široká, kněžiště 6'20 m dlouhé, 7'50 m široké. Podélné stěny, jež dvakráte na každé straně ustupujíce tvoří výklenky pro čtyři oltáře, jsou oživeny každá dvěma páry pilastrů. s barokními hlavicemi; na těchto voluty, akantové listy a jedna neb tři hlavičky andílků. Vystupující pilíře vítězného oblouku jsou obloženy podobnými pilastry. Kolem celého vnitřku vine se mohutné kládí se značně vyloženou římsou; klenutí jest valené, nad pilastry sesílené širokými pásy; pro hořejší okna jsou v něm vykrojeny cípy. Západní stranu lodi zaujímá velká kruchta s dřevěnou balustrádou.

Hlavní oltář, velká dvoupatrová architektura ze dřeva, polychromo-vaná. Dole čtyři točené sloupy, ovinuté vinnými révami; na hlavicích okřídlené andělské hlavy. Kládí oblomované a bohatě ornamentálně vyzdobené nese mezi štítovými úseky druhé menší patro se šesti korinthskými sloupy. Bohatá, ale slabě provedená výzdoba figurální: dole sochy sv. Floriana, Norberta, Augustina a Rocha v životní velkosti, nahoře sv. Václav a Vojtěch, nejvýše sedící Madonna s Ježíškem. Střední obraz představující Narození Panny Marie, s velkou architekturou v pozadí, opravami silně poškozený, jest dole v levém rohu označen písmeny:

C. I. N. H. P. D.

F. C. A. 1663 Dn P.

(Cyrillus Joannes Nep. Hoffmann Praepositus Doxanensis fieri curavit anno 1663.)

Nahoře menší obraz Nanebevzetí Panny Marie. Svatostánek, pěkná truhlářská práce s desíti sloupky (v hlavicích andělské hlavy) a s třemi úhledně orámovanými výklenky.

Poboční oltáře mají slušně řezané rozvilinové rámy, v nichž jsou sešlé obrazy na plátně; na jediném jsou připevněna křídla nějakého skládacího oltáře ze 16, století, 0'56 ni široké a 1’60 m vysoké s postavami sv. Ludmily a sv. Alžběta (s konvicí a třemi chleby); zajímají pouze krojem, jsouce úplně přemalovány, vlastně znova malovány na staré půdě.

Sošky sv. Jana a Panny Marie, 040 m vysoké, dovedně ze dřeva řezané práce 18. století.

Kazatelna z umělého mramoru šedého a růžového. Na pěkně prohýbané poprsnici uprostřed prázdná kartuš a pěkně profilovaná římsa; čtyři sedící andílkové ze dřeva bíle natřeného drží nástroje umučení Páně.

Varhany s positivem, postavené od mistra Jana Ruse ha za 460 zl. tvoří svou hojnou rokokovou výzdobou řezanou a nepolychromovanou velmi pěknou dekoraci.

Lampa pro věčné světlo, těžká, měděná, 030 m široká, 0'40 m vysoká, kulatá baňka prosekávaná s vrytými velikými lupeny a květy, tulipány a růžemi; řetízky jsou zavěšeny za tři hlavičky andělů; začátek 18. století.

Baldachin z červeného sametu, se zlatými portami dvojí šířky hustě našívanými v obloukovém ornamentu, 18. století.

Zvony na zvláštní zvonici: 1. Výška i průměr L20 m. Kolem koruny vlys s tritony držícími medaillony, v nichž se střídají poprsí císaře Rudolfa II. •(s kloboukem) a ověnčené ženské poprsí; pod tím pěkný vlys se stylisova-nými velkými květy na spirálovitých stonkách. Na jedné straně pláště nápis v prostém obdélníkovém rámu:

ANNO • DOMINI • M ■ D • LXII • TVNC • TEMPORIS • FVIT • RE-VERENDVS ■ IN • CRISTO • PATER ■ AC • DNS • IOANNES • FREI-BALD • PRAEPOSITVS • ET • DEVOTA • AC • NOBILS • VIRGO • MAR-GARETHA ■ A • WELLEN • PRIORISA • MONASTERY • DOXANENSIS • HANČ • CAPANAM • AD • LAVDEM • DEO • OMNIPOTENTI ■

ET • AD • HONOREM • SANCTE • KATHERINE • SVIS • SVBDITIS •

IN • VILLA • LIBOTIENIZ • PROPE • FLVVIVM • ALBE • FIERY • CVRAVERVNT • TOMASCH • YAIRVSCH • SLIL • MINE • (!)

Pod nápisem pěkný relief sv. Kateřiny, celá postava 0'26 m vysoká^ Na druhé straně pláště Ukřižovaný s oběma lotry na křížích a postavy sv. Václava a Sigmunda. Na dolejším okraji vine se kolem drobným písmem majuskulním české znění žalmu Davidova, pak:

fVsa sVM

Ioj \*J Irv YZ • PANA • CL • PS WACZLAW • HRAD • STARSSY • WACZLAW • BAVCZYEK • KOSTELNÍK 2. Výška 090 m, šířka P00 m; ucha s maskarony, kolem koruny věnec rozvilinový, pod ním visuté akantové listy se střídají s listy vrbovými dle přírody otlačenými. Na jedné straně pláště ve věnci vavřínovém nápis:

sVb

IOSEPHO PRAELATO DOXANENSl

ET

BEATRICE PRlORlSSA VBI

InVOTIS ERAT ET EXOPTABATVR IN TERRIS LILIICIDIVM (1710)

Na druhé straně pláště špatný relief sv. Kateřiny a menší nápis

ověnčený:

GOSSE MÍCH IOHANN BALTHASAR CROMELI IN AVSSIG ANNO 1710.

3. Výška i průměr 076 m; ucha s pletenou ozdobou, kolem koruny nápis jednořádkový:

fenfo jtuon btjolan ob mtjsfra fomassrjc ) Irrfoímjerpq k s kater^nte bo iboítentjq he rjírr a k xfymah panu Bnoí;u (!)

Na plášti pod nápisem relief sv. Kateřiny, 0T45 m vysoký.

Livousy.

Nalezeny pazourkové nožíky, úlomky mlatů a střepy starší doby; ve valech_ vrstvy kulturní z doby hradištné. — Sbírky školní.

Lou kořány.

Popelnice ojedinělé, majetek musea Třebenického.

Lounky.

Wahner, Leitmeritzer Kreis, v archivu Musea král. Českého, II. 447.

KOSTEL sv. Mikuláše, filiální, byl ve 14. stol. farním.

Budova orientovaná z lámané opuky a omítnutá, skládá se z románské, obdélníkové lodi, gotického nižšího kněžiště do tří stran osmi-hranu zakončeného a z moderního západního přístavku. Zevnějšek zcela

§H

ga—

7?

y/'-

v- ;

Obr. 95. Svorník.

Obr. 94. Lounky. Půdorys kostela, i/.!0o.

neozdobený, kněžiště opřeno šesti opěráky o jednom ústupku, trnož kolem se vinoucí prostě šikmý; ostění tří goticky lomených oken v kněžišti je zevně opatřeno širokým žlábkem. Portálek na západní straně, 1‘95 m světlé výšky a 1⁻10 m šířky měřící, jest v polokruhu zaklenut a v hořejší polovici profilován (obr. 96).

Loď uvnitř 5'60 m dlouhá a 6'40 m široká (zdě 1‘00 m tlusté) má křížovou klenbu, jejíž žebra (profil obr. 98) vystupují z rohových přípor;

■21

■IIP

Ét

—ií—

Obr. 96.—99. Lounky. Průseky ostění západního portálu, vchodu do sakristie, žebra a římsy

stolu oltářního, 1/20*

pravá přípora při vítězném oblouku sloupkovitá s listovou hlavicí, stojí na starém oltáři; hlavice levé přípory ozdobena mužskou a ženskou hlavou. Svorník hladký, kulatý.

Vítězný oblouk, slabě goticky lomený, je plochý, na hranách seříznutý.

Kněžiště 7'40 m dlouhé a 5'40 m široké má křížovou klenbu a šesti-paprskový závěr; žebra a jeden svorník jako v lodi; ve svorníku nad oltářem znamení (obr. 95).

Žebra spočívají na konsolech, z nichž čtyři jsou jehlancové, ostatní čtyři tvoří mužské hlavy.

od mystra thomasse

lytho.

Sanktuařík nástěnný, 1‘30 m vysoký, 0'70 m široký, s dvěma postranními polosloupky, které spojuje štítový oblouk tvaru oslího hřbetu, posázený šesti žabkami a vybíhající ve střední kytku; ve výplni lichá kružba. Nepečlivě proveden.

Dvéře do sakristie, 1’70 m vysoké a 0'75 m široké, v poloos kruhu zaklenuté, na ostění goticky profilované (obr. 97).

Oltářní stůl kamenný, gotický, l⁻50 m dlouhý, P10 « široký a 1'05 m vysoký, s patkou i římsou stejně článkovanou ^ (obr. 98). Oltářní řezba slabá barokní práce.

Dva obrazy na plátně, 098 m vysoké, 1*10 m široké, delikátně malované skalnaté krajiny s malými postavami sv. ^ Marie Magdaleny a sv. Jeronýma, z 18. století, sešlé.

Monstrance stříbrná, pozlacená, 048 m vysoká. Na « tepané noze stuhové ornamenty se stříbrnými andělíčky a kvítky, i* zář paprsková s kartuší, reliefem Boha Otce a vyrytým obrázkem stětí sv. Jana Křtitele. Práce 18. století, nevalné hodnoty.

Kasule bílá a červená, s vyšívanými jablíčky, tulipány a páskovými ornamenty; kladené nitky zlaté a stříbrné, 18. stol. Zvony na zděné, osmihranné zvonici gotické (obnovené):

1.    Největší podruhé přelit r. 1889 ze zvonu, který r. 1722 Mikuláš Low ulil a poprvé přelit byl r. 1822 (staré nápisy

® u Wahnera 1. c.).

2.    Výška i průměr 092 m; ucha s ozdobou pletenou, £3 kolem koruny mezi pruhy nápis, přerušený malým mužíkem

nesoucím zvěř (obr. 100).

Na plášti z jedné strany relief sv. Václava, z druhé sv. Mikuláše.

3.    Výška i průměr 078 m; ucha spletenou ozdobou, kolem gj koruny nápis doprovázený nahoře i dole řadami gotických lilií:

Dia x íntopjBfjo x fijstjcjBfjo x Crcc x beiuabesaOíjo x pj Ojtjdijcíjo x slijí x g£sí x Onío x jmmt x mijsfr x ífjont x

Na plášti z jedné strany relief sedící Panny Marie, z druhé strany relief anděla s kalichem; dole provazec ovinutý gotickým listím.

Na cestě k Vetlé kovaný kříž se širokými plechovými ozdobami na kamenném podstavci, slušná práce 18. století.

Obr. 100.

<=»

Lounky. Nápis prostředního zvonu, i/₁₀: Letha bozyho 1514 tento

'o

zwon dyelan • we

gmeno s mykulasse do laijnyek

43T

c=>

Mileticko u Budyně.

<r>

Kulturní vrstva, v které se nalezly kamenné mlaty, ve sbírce p. uč. Jandy.

S¹

Mšeno.

ZÁMEČEK, někdejší tvrz, v naší době úplně přestavěný tak, že snad jen některé základní zdě a sklepy se zachovaly.

V obci socha sv. Jana Nep. z r. 1772, dosti slušná práce barokní .z pískovce tesaná.

Na vrcholu skály stojí hlavní věž, čtverhranná, taktéž velice pevná, nároží její jsou zbudována z velkých kvádrů, vlastní zeď z lámaného basaltu. Vnitřek jejího přízemku má 4 m délky a 3 m šířky, síla zdí obnáší na 2⁻40 m. Také tato věž neměla v přízemku vchodu, jenž se nalézá teprve ve výši prvního patra; okna její jsou malá, pravoúhlá. Uvnitř lze poznati bývalé rozvržení na čtyry patra; věž byla v novější době nahoře cimbuřím opatřena. Z obydelných budov zbyly jen částě zdí místy do jednoho patra vyčnívající, polozasypané sklepy a jediné pažení dveří hrubě přitesané z pískovcových kvádrů.

Sv. Kliment.

Bývalý kostelík sv. Klimenta v místech zaniklého města Múry na soujmenném ostrově řeky Ohře. Založen byl zajisté v prvních dobách křesťanství v Cechách, byl však v barokní době zcela nově vystavěn bez užití starých základů. Zrušen za císaře Josefa a na obydlí upraven. Poznati lze, že barokní stavba byla bez větší umělecké hodnoty, orientovaná, z lámaného kamene s nárožníky pískovcovými, zvenčí členěna lesenami. Půdorys byl obdélníkový, kněžiště rovně zakončeno. Na podélních stranách bylo po dvou polokruhových oknech, v závěru jedno okno. Na západní straně jednoduchý portál, řimsou opatřený, nahoře vikýřek. Celková délka obnášela 13'60 m, šířka 8 m.

Kostelec.

Janda, Dějiny města Budyně, 83; Sedláček, Místop. Slovník. 440.

KOSTEL sv. Petra a Pavla, filiální, ve 14. stol. farní, byl. r. 1758 znova zbudován.

se ze

Budova orientovaná, barokní, z lámaného kamene, omítnutá, skládá čtverhranné věže postavené před západní stranu, ze širší podélné lodi, a užšího kněžiště zakončeného rovnou zdí; po jeho stranách sakristie a malá komora.

Věž členěná lesenami, na západní straně prolomená portálem pravoúhle orámovaným, má v dolejším patře tři, v hořejším nad kostel vyčnívajícím patře čtyry okna překlenutá polooblouky. Loď taktéž lesenami členěná jest podobnými dvěma okny osvětlena, kněžiště jedním barokně vykrojeným oknem z každé strany. Střecha na věži kulatě zakončená, na kostele valbová, kůrkami krytá. Barokní dubové dvéře pobité hřeby, mají pěkný klíčový štít, přítuhu a závěsy se stuhovým ornamentem.

dlouhá a 9'30 m široká,

Vnitřek prostorný a světlý, loď 20 obdélníková se šikmo seříznutými kouty, jest na stěnách členěna kupenými

Soupis památek umění výtv. Pol. okres Roudnický.

pilastry, na jejichž volutových hlavicích s festony leží kusy oblomeného kládí se značně vyloženými římsami; valená klenba je sesílena pasy.

Kněžiště 5⁻20 m dlouhé a 6‘70 m široké v mělkém oblouku zakončené, na stěnách pilastry členěné, jest českou klenbou zaklenuto.

Hlavní oltář má pěknou mensu a svatostánek se sloupky, oblomenou římsou a se štítovými segmenty obloukovými, vše z umělého mramoru bílého, šedého a červeného; na něm čtyři ze dřeva řezaní andílkové. Stěna za oltářem pokryta velkou malovanou architekturou s korinthskými sloupy a perspektivní klenbou; uprostřed obraz na plátně, sv. Petr a Pavel trůnící na oblacích, navržen se smělou dovedností, 18. stol.

Socha Panny Marie s Ježíškem (obr. 81) gotická na barokním vedlejším oltáři, 1'45 m vysoká, ze dřeva řezaná, s obnovenou ale slušnou polychromu. Útlé tělo v boku slabě prohnuto, zlacené spodní roucho jest opásáno řemenem zakončeným lilií; zeleně podšitý plášť splývá v hojných ale klidných složkách k nohoum; hlava mile naivního výrazu s vysokým čelem, velkýma očima, štíhlým nosem a drobnými ústy jest pokryta bílým, lemovaným závojem a korunkou; pod nimi vlní se bohatý rozpuštěný vlas. Ježíšek obnažený, jen šátkem opásaný, veselý, kadeřavý hošík, sedí matce na levici, drže říšské jablko, kdežto jeho matka má žezlo v pravici. Pod jejím pláštěm shromážděni prosebníci, v popředí klečí celé postavy, v zadu vykukují jen hlavičky; v levo král s korunou, v brokátovém plášti, papež ve zlatém, kardinál v červeném, biskup ve fialovém rouchu, pak mnich a měšťan, na pravé straně královna v zeleném šatě s korunkou a pět žen, postavičky plny bezprostřední živosti; vysoce zajímavá práce 14. století.

Kazatelna barokní, s allegorickými reliefy na poprsnici a s velkým andělem na stříšce jest v pěkných formách z umělého mramoru provedena.

Na vedlejších oltářích dovedně řezané rámy rokokové a skříňky s pěknými rokokovými, řezanými ozdobami; v jedné dobrá barokní soška sv. Michala arcianděla.

Dvě obětní svíčky voskové, pomalované, s letopočtem 1768.

Zvony: 1. Výška i průměr 1'03 ///, kolem koruny hudoucí andělé a visuté akantové listy; na plášti s jedné strany nápis:

ZWON TENTO VD1ELAN GEST NAKLADE WSSECH OSADNICH KOSTELV S PETRA DO KOSTELCE BLIŽ BUDYNIE PRZYNALEZIEGICYCH, KDYŽ TOHO CZA-SV BYLI PORVCZNICY NARZYZENI K ZPRAWOWANI PANSTWI BVDYNSKYHO PAN PVRGMISTR A RA DA Y WSSECKA OBEC MIESTA BVDYNIE A SMLVWE~

GEST K VDIELANI SKRZ SLOWVTNEHO PANA MAR TINA MICHNV AVRZEDNIKA NA BVDYNI LÉTA PANIE 1589.

Dole reliefy čtyř evangelistů a úzký figurální vlys.

Na druhé straně nahoře: ]Bait $btJlttBh Jlagic ) Ifapt

Imrhtl a na Bubljm, uprostřed jeho znak;

•?í;-

ář":

A»-

"/yšl

V^.

t. fi

/

■

■

% -

ks.

f

... * iřV:;

■■:■ •:

' I -1

I-; ^

H

4

n

2%

;

/

W«9

ÍS§8Pf

✓pN i

3F

5®

.

-A fc'

V

i

;

*

j* I

i,;

||fi

a

h !

tžfr;í

V

6)

**

«tf'

;:fe

té

IL,

•■•4

M

4

P

, V.

•5

I

A

I

í

r

1 fef

Chrnutím; Bn;hn; U umítán j (D;npcrfut ra Bortím UDiestie Jfcaffmit, íenfo Jmou ubteíal. %tta pante 1589.

dole:

Po stranách hlava i znak medaile zvonařovy.

2. Výška 0‘75 m, průměr 0'78 ?//, ucha s pletenou ozdobou, kolem koruny nápis:

íefa bopfjn m ccccc⁰ X #t>tu° kc qfi; a tfjmale panu íiofjn tento pnott bpelan ob mistra tontasse o ti Na plášti relief sv. Petra.

Socha při silnici do Budyně, barokní, z pískovce, představující sedláka se snopy, oděného dlouhým kabátem, vestou, krátkými nohavicemi a vysokými botami, v životní velikosti; postava zajímavá svým krojem, z 18. století.

Kosto mlaty.

Sedláček, Místop. slovník 443. — Rukop. sbírka topogr. v archivu Musea království

českého, heslo Horní Beřkovice.

Nalezen kamenný mlat. — Vocel Pravěk str. IH. Památky XI. 552.

KOSTEL sv. Petra a Pavla, filiální, v románské době vystavěný, ve 14. století farní, stojí uprostřed nevelkých valů; r. 1748 byla k němu věž přistavěna.

Budova orientovaná, z lámaného kamene, omítnutá, skládající se ze západní barokní věže, románské obdélníkové lodi s přiléhající gotickou předsíňkou a z románské apsidy.

Obr. 82.

Věž zaujímající téměř šířku kostela, byla r. 1748 od ^ hr. Adama Fr. Hartiga přistavěna, jest velice hmotná, čtver-T hranná, členěná prostě lesenami a krytá těžkou hruškovitou £ střechou, plechem pobitou. Jižní podélná strana lodi jest hladká 4- (vystupující z ní sakristie novější přístavek). Severní strana i- má dvě renaissančně v pravém úhlu orámovaná okna. Východní rohy lodi opírají dva opěráky opatřené uprostřed a nahoře gotickými římsami. K severní straně přiléhá gotická předsíňka, nynější kostnice s polokruhovým vchodem goticky profilovaným a dvoupatrovým renaissančním štítem. Uvnitř jest tato prostora 3'80 m dlouhá a 3'70 ;;z široká, zakrytá křížovou klenbou, jejíž profilovaná žebra (obr. 82) do zdí zabíhající se stýkají ve čtverhranném svorníku s prázdným, znakovým štítem. Vchod do kostela, nyní zazděný byl taktéž polokruhový; při stěnách kamenné lavičky. Apsida románská je článkována čtyřmi lesenami, které asi ve výši jednoho metru nad zemí ze zdi vystupují pěti stranami osmihranu a nahoře jsou spojeny třemi velkými oblouky; řimsa a profilové části jsou novou omítkou zaplácány. Dvě okna,

patrně zvětšovaná mají uvnitř půlkruhové, zevně slabě lomené ostění se žlábky v profilu.

Vnitřek jest jednoduchý, obdélníková loď, patrně prodloužená, má 10'40 ni délky a 7'00 m šířky. Vítězný oblouk polokruhový, rozpjatý na 4'80 m, jest na přední hraně šikmo seříznut a žlábkem opatřen. Apsida stejné šířky, k němu přímo přiléhající, čítá v poloměru (i se sílou vítězného oblouku) 2 40 m.

Kalich stříbrný, 019 m vysoký, noha šestikruhová, nodus hruškovitý, hranatý, číška hladká, prohýbaná. Na kraji nohy nápis:

(Ealix (Exclejtag JftoJÍBmlafettjts Btuis ^Bíct ní $attlt jacr. Mmw 1697. Znamení městské pouze z polovice otlačené (malostranské?) a značka Kasule z bílého plátna, ploše vyšívaná modrým hedvábím; tři pruhy rozvilin s jablíčky, růžicemi a tulipány; pěkná selská práce 18. století. Zvony: 1. Výška 126 ví, průměr 137 m, kolem koruny nápis:

íh*“ fLeCtat ChrIstICoLas tVa VoX QVos semper aCérVat IN TERRlS TRlBVAT VIVERE PAClFlCE (1753).

Pod nápisem visuté festony a bohaté kartuše s ovocným orámováním a Božím okem uprostřed; na plášti velké postavy sv. Petra a Pavla, kolem nich nápis:

GLORlAE PATRIS GENITORlS FILU GENlTl ET SPlRlTVs sanCtI ParaCLItI VENERATlONl BEATAE SINE LABE VlRGlNlS HONORl

prInCIpIs apostoLorVM petrI et paVLI pIetas feCIt

z druhé strany na plášti znak a kolem nápis:

GLORIOSE REGNANTE CS • R • I • DaDaMO FRANCISCO AB HARTlG.

eleC CaMpana noVIter refVsa

ET SVO STATVI PRISTINO RESTlTVTA InDVstrIa GEORGII KVHNER.

AO 1753

Dole zapuštěn tolar se sv. Jiřím; na okraji spodním řada visutých listů akantových.

2. Výška P05 m, průměr 1 00 m; kolem koruny pás se stojícími andílky hudoucími, pod tím řada visutých listů akantových; na plášti z jedné strany v prostém orámování majuskulí české znění druhé kapitoly kanoniky sv. Jakuba, dole kytice z listů vrbových a dubových se žaludy dle přírody otištěných, s hlavičkou andílka uprostřed.

Na druhé straně pláště postavy sv. Jakuba většího a sv. Vojtěcha dole: ANNO • 1565 a nápis v štítě drženém tritony:

BRYCCIVS PRA-GENSIS AVXI-EIO DIVINO

FECIT ME (!)

3. Výška a průměr 090 m\ ucha spletenou ozdobou, kolem koruny dvouřádkový nápis:

z anno z bomtm z tntííerinto z (Exccc s rrxfo z rn z rito z (Eampana z ntmquam z promntrto z nana z ternem z neí z ferímtt

beumit z aut z

fmttiž z íjcmecíunt z gtti z tne z fectf z magtjler z barffjolomros z rtemten z Ijabrí z m z nnoa z rtuifafr z pra z

Pod nápisem relief sv. Petra.

4. Výška i průměr 0'44 7/č; kolem koruny gotický nápis:

íjec rampana fufa rjí ab aublent bet eí beafe mařte eí fandi pefrt (!)

Koštice.

Sedláčkův Místop. Slovník 446. — Pamětní kniha farní z r. 1792.

Kulturní vrstvy se střepy a úlomky mlatu; zlaté závity v popelnici nalezené, ve školní sbírce. Hrob latěneský ve sbírce Bergrově. Šnajdr místop. 16.

KOSTEL sv. Antonína Padovánského, od r. 1855 farní, r. 1751 vystavěný z lámaného pískovce, omítnutý, orientovaný, bez věže; v průčelí lesenami členěném jest nad jednoduchým portálem výklenek s poprsím patrona kostela z pískovce; nad ním lobkovický znak. Vršek průčelí zakončen trojhranným, na stranách prohýbaným štítem. Podélné strany lesenami členěné jsou prolomeny každá třemi okny v polokruhu překlenutými a ploše orámovanými. Vnitřek zcela prostý, obdélníková loď 9'00 m dlouhá, 7'60 m široká, s rovným stropem; kněžiště 4'60 m dlouhé a 6 00 m široké jest v polokruhu zakončeno a klenuto.

Na hlavním oltáři olejový obraz v kartušovém rámu barokním, l⁻70 m vys., OTO m šir., na plátně slušně malovaný; představuje sv. Antonína Pad., jenž kleče objímá Ježíška; na zadní straně napsáno:

Ur (Eli a (Eíjraalr Boji a Ťmmfríjo Unfonina Jr>abnanfhd)o JiNfar^ frnfo \ aufraftr 4?roc pojíatmít bal p. Uariau (Bon fobo qafn ntltttarj Uolíiqht bnr 7. jnnit Bořin 1751.

Totéž německy; opraven r. 1854.

Křtitelnice dřevěná, kalichovitá, z r. 1787.

Monstrance paprskovitá z měděného plechu pozlaceného, 0’51 m vysoká, na noze rostlinné motivy, na koroně klasy a hrozny vinné, 18. stol.,

Pacifikál s ostatkem sv. Antonína z měděného plechu, 032 m vys. s tepaným obloučkovým a kartušovým ornamentem; na noze nápis:

Unito 1751 Jtnfonius Btfftg tí Eí;rrefta (Eonjnges fteri fccrnutf.

Kasule, barevným hedvábím vyšité květy na bílém plátně, selská práce 18. stol.

Dva nepřístupné zvonky sanktusové.

Socha sv. Jana Nep., pískovcová, postavená dle německého nápisu r. 1729 od Antonína Hittiga, rychtáře a hostinského v Kosticích, bez umělecké hodnoty.

V panském dvoře, bývalé to tvrzi, renaissanční budova (nyní sypká) s rozsáhlými sklepy a velkou síní. Troje dvéře mají pravoúhlé, profilované obložení renaissanční; na omítce jednoho okenního výklenku barokní malby se sv. Antonínem, práce 18. století nevelké hodnoty.

Křesín.

Sedláček, Místop. slovník, 466. — Pamětní kniha farní r. 1827 českým jazykem sepsaná

od P. Václava Krolmusa.

Po různu nalezené pazourkové nožíky, mlaty, bronzové náramky atd. v majetku musea Třebenického a Libochovického. Mince římská z doby republiky, majetek uč p. Strnada.

KOSTEL sv. Václava, farní, stával již r. 1362, byv od pánů ze Še-bína, držitelů to blízkého hradu, asi ve 14. stol. vystavěn.

Gotická budova, orientovaná, skládá se ze západní věže, obdélníkové lodi a z kněžiště zakončeného do pěti stran osmihranu. Zevnějšek jest nyní zcela neozdobný. Věž prostě čtverhranná přesahuje střechu

**

Obr. 83. Křesín. Půdorys kostela, i/:5oo j průsek žebra, i/jo-kostelní jen o malý kus; je na západní straně prolomena dole třemi pravoúhlými okénky, nahoře z každé strany velkým oknem, jehož pažení je v lomeném oblouku sklenuto a na přední hraně seříznuto. Ku jižní zdi lodní, v níž se vedle starého okna s lomeným obloukem nalézá nové gotické okno, přiléhá nová kaple zakrývající starý gotický portál kostela. Kněžiště, k němuž přistavěna byla sakristie, jest značně nižší než loď; opírá se o šest opěráků, jejichž ústupky jsou ozdobeny římsovými úseky. Čtyři jeho okna mají hladké ostění, v oblouku lomené. Okapní římsa

opatřena spodním žlábkem. Nad moderním vchodem severním zazděn značně porouchaný znak se lví tlapkou (pánů ze Šebína). Střecha štíhlá, gotická, novými cihlami krytá.

Loď kostelní 8‘50 m dlouhá a 7'60 m široká, prostě obdélníková, má hladké stěny a rovný strop (r. 1740 obnovený). Původně se vstupovalo

iSi

MS

2*i-T

*■

f

^ <\

w*

4V«

do lodi jižním portálem nyní zakrytým kapličkou; týž měří ve světlosti 2 60 m výšky a 120 m šířky, jsa v špičatě lomeném oblouku zaklenut a profilován třemi hruškovitými články, oblouny a hlubokými žlábky (obr. 85).

* IS *¥ : » .

i. r

Jfe

c~

-~-^N

- ' r - Skmmmmmmam

m ' . »■■■■■■■»

¥J mmummmmua', ' v. .■ mmammmanm

r.: uammmmmsB

_’    _ g-ygggs? r'    'mamuL

Vítězný oblouk rozpjatý na 4 65 w, lomený v širokém úhlu, jest v fředu plochý, na hranách s obou stran žlábky doprovázený a v náběhu přerušený částmi římsovými.

Ul

lí

Obr. 84. Křesín. Sanktuarium ze 14. stol., 2’10 m vys.

Kněžiště 7'90 m dlouhé a 5'50 m široké, do pěti stran osmi-hranu zakončené má hladké stěny přerušené kulatými příporami stojícími v koutech při vítězném oblouku a ve dvou koutech závěru. Klenbu tvoří jediné křížové pole a paprskový závěr; žebra klíno-vitého průseku s postranními žlábky spočívají na konsolech a hlavicích přípor se stejnou, pěkně provedenou výzdobou baldachin-kovou a křižují se ve svornících, z nichž jeden ozdoben jest věncem révového listí, druhý reliéfní maskou, z jejíž úst vyrůstají čtyry dubové ratolestě; také střední pás nese svorník s reliéfním znakem, lví tlapkou.

Hlavní a dva postranní oltáře mají původní kamenné mensy s goticky jednoduše profilovanými deskami; řezby a malby oltářní jsou bezcenné práce barokní z r. 1776. V pamětní knize popsán bývalý zdejší oltář skládací z r. 1566., jehož zbytek, relief Večeře Páně, hrubě řezaný a sprostým nátěrem opatřený nyní se chová v městském museu v Libochovicích.

Sanktuární výklenek, celkem 210 m vysoký a 100 m široký, z pískovce tesaný. Spodní řimsa opatřená žlábkem, postrannice rámu stejně

-f-

0

'mm.

//

--f

y>

tr

íl* fc

ilTlT^ííf¹

i ■ lil

U.iii j

liliím

ii

IL

ce

j--1íř--k

</>--

-t-

Ol

mm

I.T—

*4    >( — 2 0-5—k

'li

'//

..

Obr. 85. Křesín. Průsek portálu, žebra, znak nad portálem a hlavice přípory.

členěné spojeny lomenicovým štítkem se čtyřmi žabkami a velkým květem středním; po stranách vystupují dvě štíhlé fiály nahoře spojené cimbuřím. Ve výplni štítu lichá kružba s velkou růží trojlístkovou, nad štítkem dvě okénko-vité, liché kružby s trojlístkem a čtyřkruhem ; pěkná práce 14. století (obr. 84).

Výklenek pro sedilie 2'40 in vysoký a 2'10 m široký,

*»i

LI

.<<

0'38 m hluboký, s pravoúhlým, článkovaným orámováním, nahoře s třemi lomenými oblouky kružbovými.

Malý výklenek při hlavním oltáři pro konvičky s vodou a vínem, prostě orámo-vaný, gotický.

Kazatelna kamenná, re-naissanční, na krátké noze, osmiboká ; plochy řečniště prostě orámované, nyní hladké, jelikož z jejich výzdoby zbyla jen skála pod křížem Spasitele; 16. století.

Křtitelnice opuková,

Obr. 86. Křesín. Románská křtitelnice, 0’92 m vys.

092 vi vysoká, nahoře 070 m široká, osmiboká, velmi nepravidelně pracovaná, ve výplních hořejších kolem dokola ozdobena šesti značkami podobnými

Sl, kalichem a šikmo položeným křížem; románská, velice podobná křtitelnici Radonické (obr. 86).

Náhrobní deska z červeného mramoru, R70 m vysoká, 0‘90 m široká, v hořejší polovici vyšlapaný znak (zbyla orlice v hořejší polovici štítu a v klenotu); dole v renaissanční kartuši jednoduchý nápis vrytý: SVB HOC MONVMENTO IACET IL LVSTRISSIMVS DOMINVS DNVS IOAN NES THOMAS LIBER BÁRO DE BRI SIGEL DOMINVS IN KOSCHTIZ ET REICHENAV SACRAE CAES RAE QVE MAIESTATIS FERD III. LEGION. PEDEST.

COLONELLVS ET GENERALIS QVARTIRIORVM PRAEFECTVS QVI OBIjT 25 IVNIj ANNO 1652 CVI DEVS VT PRECAMVR AETERNAM REQVIEM LARGIATUR.

Zvony: 1. Výška i průměr 0'97 m. Kolem koruny opakuje se několikráte relief průvodu bacchického, hudoucího muže a dvou dívek tančících v lesnaté krajině, oživené zvířaty; pod tímto vlysem visuté akantové listy. Na jedné straně pláště relief Ukřižovaného, Panny Marie a sv. Jana na druhé straně relief sv. Václava a nápis:

SLIT GEST TENTO ZWÓ PANNIE MARYGI MATCE LOZENI KOSTELA K SWA WOWI DIEDICY CZESKEMV KLADEM WSSECH OSADNICH WISKYCH ZELEWSKYCH KOSSICSKY.

LÉTA PANIE 1607 KE CTI A CHWALE BOZI GEHO WSSEM S. K ZA TEM V MILEMV WACZLA DO WSY KRZESYNA NA TOTIZTO KRZESYNSKYCH LY AWIENICSKYCH ZA CTIHODNÉHO KNIEZE PETRA FARARZE KRZE= SINSKEHO ODE MNE BALTAZARA HOFMANA, ZWONARZE MIESSTE; NINA V NOWEM MLESTIE PRAŽSKEM, W SLOWANECH.

Na dolejším okraji visuté listy akantové a úzký proužek běžících a rvoucích se havranů.

2. Výška i průměr 0'90 m. Na hořejším okraji otištěna řada opakujících se malých relieíů s výjevy ze života ztraceného syna : 1. týž loučí se s otcem,

2. hýří ve společnosti se ženami, 3. pase vepřový dobytek, 4. vrací se domů. Pod tím řada visutých listů akantových. Na plášti s jedné strany relief Ukřižovaného a nápis:

ET RESVREXIT PROPTER IVSTIFICACIONEM NOSTRAM.

CHRISTVS MORTVVS EST PROPTER PECATA NOSTRA

Pod tím reliefy listů dle přírody odlitých. Na druhé straně pláště malý relief sv. Václava, velmi slabé práce, a nápis v prostém rámu:

LÉTA PANIE MDCXXIII SLIT GEST TENTO ZWON KE CTI A CHWA LE PANU BOHU WSSEMOHAVCYMV A TO K ZALOZIEŇI CHRÁMU SWA-THO WACLAWA RODICZIE CZIESKEHO ODE MNE THOMASSE FRYCZE ZWONARZE A SAVSEDA MIESTA RAVDNICE NAD LABEM YTTEM K ZA-DUSSI A OSADIE KRZESEGNSKE STALO SE ZA RYCHTARZU A KON-SSELLU RYCHTARZ GYRZYK YANCZEK. KONSSELE YAN LVNTAK WIT KAVTSKI, WAWRZINEC MASSTaLKA, GIRZIK BAŽANT, BARTOLO-MIEG MAVDRECZ, SSEBESTIAN BASSTA, RYCHTARZ Z LYWVS ADAM

STACH,

KONSSELE RZEHORZ HEINKAR, GAKVB SSTIETINA, GAN PISKACZ KOSTELNICI GAN MALEG PETR WSVDYK.

Na dolejším okraji řada velmi špatně otlačeného, se opakujícího malého reliefu (klanění se tří králů?).

3. Výška i průměr 0'40 ni, na hořejším okraji festony a nápis:

ZACHARIAS TIETTRICH HAT MÍCH GEGOSSEN 1716.

Zvon v kapličce ve vsi: Výška 058 m, průměr 062 m; ucha spletenou ozdobou, kolem koruny jednořádkový gotický nápis: t x au£ f marta f gractja x plena f bomimts f lehnut f beitebicfa f íu f tu multcnbus f eí x beuebicíns f (!). Plášť hladký.

Ledčice.

Rukopisná sbírka topogr. v archivu Musea království Českého, heslo Horní Beřkovice.

Sedláček, Míst. slovník, 502.

KOSTEL sv. Václava filiální, ve 14. století farní, v 18. století celý znova zbudován z lámaného kamene a omítnut; jest orientován. Věž nad západním průčelím, loď podélná, kněžiště polokruhem zakončeno. Průčelí děleno jest mocným párem pilastrů, nesoucích nízkou lomenici, nad kterouž se vypíná věžní patro, ozdobené jonsko-barokními pilastry; nad pravoúhlým portálem korunovaným prohýbanou řimsou a lobkovickým znakem nalézá se orámované okno, po stranách dva prázdné výklenky. Velká okna věžní mají hmotné orámování. Podélné strany kostela jsou zdobeny hladkými lesenami a prolomeny z každé strany třemi okny; tato jsou dole pravoúhlá, nahoře v obloukovém úseku zaklenutá, ploše orámovaná. K oběma stranám kněžiště, jehož polokruhový závěr jest holý, přiléhají malé přístavky, sakristie a komora. Střecha kostela nová, taškami krytá, na věži přílbicová, na sanktusu cibulovitá.

Uvnitř jest loď pravoúhlá, 20'00 m dlouhá a 10’50 m široká, na každé z podélných stran členěna dvěma pilastry, na nichž leží kusy oblomené řimsy; klenutí je valené. Kněžiště 7'20 m dlouhé a 6'40 m široké, osvětlené dvěma postranními okny, má českou klenbu.

Hlavní oltář, nízká, rokoková řezba se čtyřmi andělíčky; za ním na omítce jest namalována, vysoká, oltářní architektura se šesti sloupy a čtyřmi sochami; tvoří rám dvou obrazů, taktéž na omítce malovaných: sv. Trojice a zavraždění sv. Václava. Klenba kněžiště pokryta freskem představujícím otevřené nebe s anděly. Obě malby slabé práce 18. století.

Kalich stříbrný, pozlacený, 0 24 m vysoký; noha vykrojovaná, kruhová, nodus hruškovitý, číše prohnuta, vše pokryto rokokovým ornamentem kartušovým, ve výplních vinné hrozny, pšeničné klasy a květy. Slušně tepaná práce se znamením městským, z něhož však viditelný pouze letopočet 1745.; značka s písmeny FK v oválu.

Zvony: 1. Výška V00 m, průměr V06 kolem koruny jednořádkový nápis:

IOHANN GEORG KVHNER GOSS MÍCH IN DER KÓNÍGLICHEN KLEINEREN RESIDENZ STADT PRAG 1762.

Pod nápisem věnec s hrozny a vinným listím. Na plášti s jedné strany relief sv. Václava, s druhé strany znak Lobkovický s písmeny: F. P. H. Z.

S. F. V. L. (Ferdinand Popel Herzog zu Sagan Fůrst von Lobkovicz). Na dolejším okraji stojaté listy akantové.

2.    Výška i průměr 0‘80 m; noha s pletenou ozdobou, kolem koruny dvouřádkový nápis:

amto x b o mini x mtllrrtmo z (£&<&<£& z orfauo x iBui x tne x ferit x magister x barííjulomeus x nnmen x í;abet x iit x noua x riuitaíe x pragettrt x es x Igor x Iaus x beo x patři x mnnipoíenti x .

Pod nápisem postava sv. Barbory.

3.    Výška 0 60 m, průměr 0'64 m, kolem koruny nápis:

RAC DATI . SWE SWATE POŽEHNANÝ PANE BOŽE „SEMOHUCI .

w

Na plášti kříž s Matkou Boží a sv. Janem; 16. století.

Libkovice.

V bronzové nádobce nalezeno množství malých i větších ozdobných puklic, v zemském museu; z cihelny bylo několik popelnic v zámku v Hor. Beřkovicích; tamtéž při kostře latěnské náramky, jež na zámku Roudnickém. Pam. Vil. 577. 579. 580.

Libochovice.

Arnošt Kaubek, Děje města Libochovic nad Ohři, v Litoměřicích 1874. — Josef Čapek. Dějepisný místopis města Libochovic, v Roudnici 1878. — Pamětní knihy farní z r. 1747 a 1838. — Wahner. Leitmeritzer Kreis I., 436. v archivu Musea král. Českého.

Hrob kostrový s jehlicí a náramkem; pazourky, mlaty, přesleny, nádoby, vše v museu Libochovickém; kruh z dutých polokoulí, popelnice, obojí v museu zemském. — Památky X. 808, XII. 548.

R. 1560 byl městys Libochovice povýšen na město (Archiv Musea král. Cesk.).

KOSI EL Všech Svatých, děkanský, připomíná se již r. 1382 jako farní. Nej starší částí jeho stavby jest renaissanční věž postavená dle vytesaného letopočtu r. 1541 a dle znaku od Jana III. z Hazmburka. R. 1624 vyhořel kostel; když týž r. 1661 znova zničen byl požárem spolu s větší částí města, povolala hraběnka Ludmila Sternberková stavitele Vlacha jménem Dominika, jenž však obnovu nedokončiv ze země ušel. R. 1700 začal palír Filip Czok novou stavbu, která byla r. 1705 vysvěcena, ale teprve za děkana Henningera dokončena; při této použila se snad část’ základního zdivá staršího kostela, čímž vysvětliti lze nynější jeho rozvržení. R. 1727 byla věž poněkud zvýšena, r. 1745 okna u hlavního oltáře zvětšena. Když r. 1748 na velkou věž dávali novou báň, nalezena byla ve staré makovici zpráva o dřívějších opravách r. 1622, 1624, 1699 a 1704. R. 1892 kostel opraven a věž o dalších 10 m zvýšena.

V ě ž k severní straně kněžiště přiléhající byla r. 1541 zbudována na základě čtverečném, asi 700 m širokém; byla po opravě r. 1727 opět obnovena r. 1892 a o 10 m zvýšena, jakož i opatřena hladkými lesenami a stříkanou omítkou ve výplních. Dole jsou prolomena malá obdélníková okénka a přistavěno schodiště, jehož vchod má pravoúhlé, neprofilované ostění; nad ním vytesán letopočet 1541. Na severní straně zazděn ve výši druhého patra znak pánů z Hazmburka.

Západní průčelí kostela jest dvoupatrové, dole členěno čtyřmi vysokými dorskými pilastry nesoucími kládí s oblomenou řimsou, nad kterouž se vypíná hořejší, malé patro. Portál v hlavní ose je v pravém úhlu orámován a převýšen barokním, nepatrně vystupujícím štítem se štukovým monogramem -j-I H S

Nad ním obdélníkové okno korunované iomenicí; po stranách dva prázdné výklenky. Hořejší patro jest provázeno dvěma volutami a zakončeno nízkou Iomenicí; po stranách a na vršku pískovcové sochy světců velmi chatrné hodnoty umělecké. Uprostřed ploše orámované okno.

Na podélných stranách jest rozdíl nižších postranních částí od vyšší střední lodi vyznačen; zdě členěny jsou hladkými lesenami, omítka ve výplních jest stříkaná. Nižší postranní částě jsou prolomeny dvěma řadami nevysokých oken, dole čtyř půlkruhových, nahoře čtyř segmentových; těmto oknům odpovídá nejhořejší řada oken prostřední lodi.

Kněžiště jest třemi stranami osmihranu zakončeno, čtyřmi vysokými opěráky opřeno a v závěru prolomeno dvěma štíhlými okny segmentovými; stěny jsou pilastry členěny.

Vnitřek kostela má zvláštní tvar. Ku střední 23'00 m dlouhé a 8'00 m široké lodi připojeny jsou totiž na každé z podélných stran jedna vysoká kaple, sousedící s kněžištěm, 2‘65 m hluboká, a dva malé nízké síňce zaklenuté polokruhy; nad těmito nalézají se empory otevřené do kostela stlačenými oblouky, mezi sebou spojené a přístupné z kruchty, která zaujímá západní část lodi. Stěny členěny jsou třemi páry mocných dorských pilastrů, které nesou oblomené kládí s vyloženou římsou. Valenou klenbu lodi sesilují tři páry pasů, mezi něž zasahují vykrojované cípy pro čtyry páry oken.

Kněžiště 10 70 m dlouhé a 6 30 m široké; k jeho jižní straně přiléhá jednoduchá kaple a oratorium; na severní straně vstupuje se dveřmi s gotickým, polokruhovým ostěním do sakristie.

Hlavní oltář, dřevěný svatostánek postavený r. 1745 truhlářem Martinem Polákem z Budyně a pozlacený Quidonem Bnkleshainem ze Štýrska (v Praze činným) jest slušných barokních forem; na něm stojí dva velké rámy relikviární a dvě sochy sv. Norberta a Vojtěcha (?) dle pamětní knihy zhotovené od Bartholoměje Edera v Budyni. Za oltářem velký, pěkně řezaný kartušový rám s obrazem Nanebevzetí Panny Marie z 18. stol., s četnými figurami, mistrně navržený ale nedokončený a částečně velmi nedovedně doplněný (dole protržen).

Vedlejší oltáře: 1. V kněžišti sv. Jana Nep., postavený r. 1746 od truhláře Martina Poláka, rámový s pěknými sochami sv. Josefa a Antonína; obraz původně od praemonstráta Siarda Noseckého zhotoveným nyní úplně přemalovaný.

2. a 3. V postranních kaplích slušné dřevěné architektury sloupové, r. 1711 na náklad kníž. zahradníka Jana Tulipána postavené, s dobrými obrazy Ježíše Krista na kříži a bolestné Matky Boží.

4. a 5. Oltáře archanděla Michala a Neposkvrněného početí Panny Marie, malé ale pěkně provedené mensy a rámy z umělého mramoru barvy šedé a růžové, s dřevěnými a pozlacenými ozdůbkami; obrazy slabé.

Kazatelna dřevěná, s hojnou, slušnou výzdobou řezbářskou: andělé, kniha, desatero, znaky evangelistů a veliká socha dobrého pastýře; byla r. 1749 postavena Josefem Kleinem za 227 zl. a pozlacena r. 1751 Josefem Dittmannem z Bíliny za 330 zl.

Varhany s positivem působí svou hojnou vyřezávanou výzdobou ornamentální i figurální (hudoucí andělé) velmi dekorativně; byly postaveny r. 1736—1739 čisteckými varhaníky Matějem a Františkem Gutem za 968 zl.

Lavice dubové, barokní, na čelech pěkně vyřezávané festony s růžemi,. slunečnicemi a ovocem, na postranicích bohaté rozviliny akantové.

Monstrance měděná, pozlacená, 0‘64 m vysoká. Noha ovální s bohatě tepaným ornamentem a naturalistickými květy a ratolestmi; na ní čtyry emailové obrázky ovální, 0038 m vysoké, s výjevy utrpení Páně, orámované falešnými drahokamy. Nodus vásovitý. Záře paprskovitá s kartu-šovým rámem ozdobeným naturalistickými květy a falešnými kameny. Nahoře litý relief Boha Otce a holubička, po stranách tři emaily (podobné předešlým). Dobrá práce ze začátku 19. století, emaily barokní.

Kalich měděný a pozlacený, 026 m vysoký, empirový, monstranci, v práci velmi podobný, se šesti emailovými medailonky, 0⁻02 m vysokými,

představujícími výjevy z utrpení Páně. Ostatní výzdobu tvoří tepané a hrubě ciselované kytice a věnce hroznů.

Ciborium měděné a pozlacené, 0'34 m vysoké, empírové, stepanou výzdobou palmettovou a kroužkovanou, v práci předešlým podobné.

Antipendium kožené, s malovanými červenými růžemi, modrými tulipány a zlatými listy na stříbrné půdě.

Kasule bílá, na níž vyšity jsou ve třech řadách drobné tulipány, růžice, karafiáty a jablíčka; malba jehlou z barevného hedvábí, místy kladené zlato a stříbro; v rozvrhu slabá, v provedení dobrá práce barokní, znamenaná:

AF, PC — 1706.

Zvony: 1. Výška i průměr 139 m. Na uchách lví masky a bohatý listový dekor. Kolem koruny relief vraždění nemluvňat s trůnícím Herodem; pod tím úzký ornamentální proužek a široký pás festonů. Na plášti s jedné strany Ukřižovaný mezi Matkou Boží a sv. Janem, po stranách dvě kulaté medaile s Venuší a Jovišem (0* 11 m v průměru). Na druhé straně v pěkném orámování s andělskými hlavičkami nápis:

LETHA PANIE 1.6.2.5. ZWON TENTO SLYT GEST KE CZTY A CHWALE BOZY A K POCZTIWOSTI BLAHOSLAWENE PANIE MARYGI A WSSEM BOZIM SWATYM • KTERÝŽ LETHA 1624 W STRZEDU PO PROMIENIENI KRYSTA PANA SKRZE NESTIAST NAU PRZYHODU OHNIE K SKAZE PRZISSEL A ZASE OD TOMA SSE FRYCZE ZWONARZE W MlESTIE RAVDNICZY NAD LABEM SLYT GEST NÁKLADEM WSSI OBCZE MlESTA LYBOCHOWICZ A WSSECH OSADNICH K TEMVZ ZADVSSI NALEZIEGICZYCH TOHO CZASU ZA DVOGI CZTIHODNEHO KNIEZE MATAUSSE ERYNACEA PANA WALENTINA SWOBODY HEYTMANA P. FLO RYANA PARWUSA DVCHODNIHO P. GANA MAKOWCZE OBROČZ0 P1SARZUW GIRZIHO WRANY PRYMASA P. WITA KVNATY PVRGMISTŘA P. TOMASSE RABVSKYHO P. IANA HARCZAVNA RÁ SAMÉMU BOHY BVD CIEST SLAWA W SWATYCH GEHO.

Pod nápisem znaky čtyř sv. evangelistů, po stranách dvě kulaté me-daille s Merkurem a Bacchem.

2. Výška 089 m, průměr 093 m, kolem koruny:

VALENTIN LISSIACK HAT MÍCH GEGOSSEN IN DER KONIGL. KLEIN RESIDENZ STADT PRAG 1739.

Pod nápisem visuté věnce květinové; na jedné straně pláště Ukřižování Páně, na druhé nápis:

HAEC CAMPANA A. 1605 CAPELLAE LIBOCHOVICENSI SANCTI LAYRENTÝ EX LIBERALITATE LVDM1LLAE MELICHARKA etc: COMPARATA POST HAC AD ECCLESIAM PAROCHIALEM OMNIVMT SANCTORVM TRANSLATA POST SECVNDAM RVPTIONEM SVMPIBVS (!)

ECCLESIAE REFVSA A 1739 SVB CELSISSIMO PRINCIPE AC DOMINO DOMINO CAROLO SAC : ROM : IMP : PRINCIPE DE DIETRICHSTEIN IN NICOLSBVRO etc etc j : TITVLVS : | EO TEMPORE MAIORATVS LIBO-

CHOVICENSIS

DOMINO PATRONO VĚRO ECCLESIAE PRO TVNC ADMODUM REVERENDO AC

EXIMIE PATŘE FRANCISCO RE KÓLSCH E SOCIETATE IESV COLLEGY

COMMOTOVIENSIS

RECTO DECANO LOCI REVERENDISSIMO PRAENOBILI AC PRAECEL-

LENTICTAE DOMINO

IOSEPHO IVANNĚ NEPOMVCENO GALASS SACRO : SAN. THEOLOGIAE

PACCALAVREO

FORMATO COLLECTATAE ECCLESIAE ET REGIAE CAPELLAE AD

OMNEŠ SANCTOS IN CASTRO

PKAOENII CANONICO ET PER PARTEM DISTRICTVS LITOMERICENSIS

EPISCOPATI

VICARIO FORANEO (!)

3.    Výška i průměr 0 315 m. Kolem koruny nápis:

IOHAN GEORG KUHNER GOSS MÍCH IN PRAG.

Na plášti relief sv. Josefa

4.    Výška 0'24 m, průměr 0'20 m. Kolem koruny řada prohozených, gotických písmenek minuskulních.

Nápis zmizelého zvonu, ulitého r. 1630 Tomášem Fryčem v Roudnici, otištěn u Koubka (1. c. 201).

Náhrobní deska pískovcová, 1 '95 m vysoká a 1 '04 m široká (ve zdi u věže); na okraji nápis:

Veífja pante 1613

iKi;eJi;qe U)age Urojeiti)

J^att Han HauhoniBLy \ Jtauhonňcf Ife . . man panliwi Xtíuuíjonifhdio jmríi íou cjtafmw j íofjoío ^mtefa poímptE tDijhrorpí a ínfo pcnfmroan. Ií)obIeÍE Je ja ©u|Jij gef;o panu Boíju JXnum.

Uprostřed:

MEMORIA LVGVBRIS MORTIS ET SEPVLTVRAE NOBILIS VIRI DNI IOANNIS KAVKOWECII A KAVKO WIC CAPITANEI DITIONIS LIBOCHOWICESIS QVI OBUT 21 MAII.

ANNO 1613 : A IACOB : PETRZIK N. P. S.:

QVIS TEGITVR SAXO HOC IANS CAESAR RVDOLPHs CVI DE KAVKOVIC NOBILE STEM A DĚDIT TEKREINV QVOD ERAT TERRA HAC PETITA ST DES ALMĚ AD COELOS ANIMA FAC REMEARE PIAM. (!)

Znak s přilbou se stylisovanou lilií mezi křídly klenotu; ve štítě pták (kavka?) jenž přiletěv chytil kohoutka na zemi běžícího.

Počáply Horní.

KOSTEL Nanebevzetí Panny Marie, filiální, ve 14. století farní, r. 1869 úplně obnovený.

Budova orientovaná, gotická ale docela obnovená, pouze zdivo kněžiště původní, z lámaného kamene. Západní věž a obdélníková loď zdají se býti zcela nové. Kněžiště, rovnou zdí zakončené, zvenčí neozdobné, bez opěráků, tvoří uvnitř obdélník 5'00 m dlouhý a 4'50 m široký. Vítězný oblouk jest lomen, bez ozdobného profilování; jediné okénko ve východní zdi zachovalo velkost: (1.00 m výšky a 0'20 m šířky) a prostě lomené ostění. Žebra obou obdélných, křížových kleneb jsou průseku klínovitého s dvěma postranními žlábky; při stěnách sedí na holých jehlancích a sbíhají se ve dvou kulatých svornících, z nichž první je hladký, druhý (nad oltářem) nese tesanou osmilistou růži.

■8

|" .ú_-

Sanktuární výklenek pravoúhle orámovaný žlábkem a oblounem, který ve své spodní polovici jest točitě vroubkován; v něm stará mřížka s plechovými růžicemi.

Svícny, dvě renaissanční troj nožky mosazné,

I!

0'44 m vysoké; jsou ozdobeny třemi andělskými hlavičkami, hrubě rytými; 16. —17. století. Dva cínové svícny, trojnožky, 0'50 m vysoké, slušné práce 18. stol.

D-

ii a

Obr. 101. Přestavlky, Boží muka.

Podbradec.

KAPLE sv. Floriána, r. 1790 vystavěná (archiv musejní) o obdélníkové lodi a kněžišti do tří stran osmihranu zakončeném, se společným rovným stropem, jak ve stavbě tak v zařízení zcela prosté, bez umělecké hodnoty.

Poplzí.

Nalezeny popelnice pazourky — ve školní sbírce.

Přestavlky.

Nádobka nalezena v diluv. štěrku. — Památky VI. 276.

. Dvoje boží muka, jedna ve vsi (obr. 101.), druhá nedaleko na cestě k Budyni, z pískovce tesaná, 2⁻45 m vysoká. Druhá nesou nápis — snad později vrytý: MLXXXXI . . PAMATKA . . . PA . . .

10

Soupis památek umění výtv. Pol. okres Roudnický

Račíněves.

Liber memorabilium na faře z r. 1749 a 1839.

KOSTEL sv. Havla, farní, připomínaný již r. 1371 jako farní, skládá se z gotického kněžiště a obdélníkové lodi, která r. 1870 prodloužena a novou věží opatřena byla; jest orientovaný, stavěn z lámané opuky a omítnut.

Zevnějšek prostý zachoval dva původní portály. Jeden lichý, zasazený do zdi věžní, má profilované ostění (obr. 103.), jež vystupuje po stranách obloukovitě, pak se ale oblomuje k vodorovnému nadpraží. Portál v jižní zdi lodní, doposud užívaný, ve světlosti 2'60 m vysoký a 1’40 m-široký, má pravoúhlé pažení v hořejších koutech vyplněné; ostění jeho-je členěno oblounky, žlábky a hlavním článkem hruškovitým.

li

T

i /,XAs/\

lí

—i i° r i² b r s .a f f ? i¹⁰^

Obr. 102. Račíněves. Půdorys kostela.

Kněžiště opírá se o pět vysokých opěráků přerušených částmi římsovými; podél zdi běží taktéž částě řims, nesouhlasící co do výši s římsami na opěrácích. Okna vysoká, v oblouku lomená, s profilovaným ostěním, byla původně dvoudílná; avšak jediné okno závěru zachovalo prut a kružbu s třemi měchýřky do kruhu zasazenými.

Střecha taškami krytá je nová, sanktusová věžička barokní, cibulovitá.. Dvě desky pískovcové do jižní zdi lodní zazděné, znak pánů z Adlarů (orlice) v renaissančním orámování, a nápis v podobné kartuši (z doby kolem r. 1600):

Boí;udjniaI UDalítatm \ Jftblarů na ^sfaftB, ^ossftmnqpt^, Ka-rjtnterost; 05. BX OJ. Babba a i?aub-ne ismsfnj v Bralorašírat OJjBsfem.

Loď jest uvnitř 8'65 m široká a 10 m dlouhá (původně kratší). Stěny hladké, v jižní jest původní, prostě orámovaný výklenek pro sv. oleje.

Vítězný oblouk na 3’90 m rozpjatý, velmi vysoký a do ostrého, úhlu lomený jest ozdobně profilován (obr. 104).

Kněžiště 9'20 m dlouhé a 5'60 m široké jest do tří stran osmihranu zakončeno. Kolem jeho stěn běží ve výši 2*85 m římsa nahoře šikmá, dole

vyžlabená; na tuto splývají klenbová žebra, jejichž průsek jest hruškovitý. Klenba jest rozdělena na čtverec, v němž žebra, tvoříce nepravidelnou hvězdu, se setkávají ve dvou hladkých svornících a na paprskovitý závěr; v tomto svorník s reliéfním znakem pánů z Adlarů. Ve zdi zasazen prostý, pravoúhlý výklenek sanktuární se starou železnou mřížkou, posázenou plechovými rosettami; výklenek sedílní je ozdoben čtyřmi lichými obloučky kružbovými, podepřenými hmotným konsolem. V severní zdi dvéře do sakristie s ostěním špičatě lomeným a profilovaným (dva hruškovité články, oblounek a tři žlábky).

Hlavní oltář, dva vedlejší oltáře a kazatelna (z r. 1782) jsou slušné barokní práce řezbářské bez uměleckého významu.

Křtitelnice s balustrovou nohou a širokou mísou ozdobenou kolmými pruty, je kamenná, T20 m vysoká, barokní; dle pamětní knihy byla označená: WFB 1709. Víko dřevěné, barokní.

150

—l/ý-ví-l

56

Obr. 103—105. Račíněves. Průseky ostění portálu, vítězného oblouku a okna.

Monstrance, stříbrná, 0'4Srn vysoká, barokní; noha se silně vypuklými ozdobami obloučkovými a růžemi ve výplních, nodus obráceně hruškovitý, vršek paprskový s věncem oblaků a poprsím Boha otce; koncepce dobrá, provedení hrubé, z druhé polovice 18. století.

Kalich s barokní, prohýbanou kuppou stříbrnou, se silně vypuklým ornamentem kartušovým, ve výplních hrozny vína, klasy pšeničné a květy; nodus a noha nové. Dle pamětní knihy z r. 1763.

Zvony: 1. Výška 1'05 m, průměr 1'15 m; ucha se šupinovou ozdobou, kolem koruny široký pás ornamentální, pod ním visuté akanthy; na plášti z jedné strany znak pánů z Adlarů a nápis v jednoduchém rámu:

LETHA PANIE 1624 MIESYCE CZERWENCZE 10 DNE TENTO ZWON SLYTEO GEST KE CTI A CHWALE PRZEDNIE PANA BOHA WSSE-MOHAUCYHO A SWATYCH GEHO TOTIZTO BLAHOSLAWENEHO S. WACLAWA A SWATE LYDMILY DIEDICZUW A PATRONUW CZESKYCH A TO NÁKLADEM VLASTNÍM VROZENÉHO A STATECZNEHO RYTIRZE PANA BOHUCHWALA WALKAUNA Z ADLARŮ NA SSTAFIE POSSTO-

WICZYCH

A RACZINIEWSY GEHO MILOSTI RZYMSKEHO CZYSARZE TOHO GMENA

10*

DRUHÉHO FERDINANDA SLAWNEHO SAUDU ZEMSKÉHO RADÍ

GAKOŽTO

PANA A KOLLATORA TOHOTO ZADUSSI RACZINIEWSKEHO ZA CZASU KNIEZE YANA CERNUSA TÉHOŽ ZADUSSI FARARZE

Na druhé straně pláště reliefy sv. Václava a Ludmily s jejich jmény, pak: STALO SE ODE MNE THOMASSE FRYCZE ZWONARZE A SAVSEDÁ MIESTA RAV-DNICE NAD LABEM.

Dole zapuštěna medaile, dvě reliéfní desky a dle přírody odlité vrbové listy. Na dolejším kraji řada visutých listů akanthových a řada reliefů s výjevy ze života ztraceného syna.

2.    Výška i průměr 096 m, kolem koruny festony, na plášti s jedné strany relief sv. Havla a nápis:

noxIa non noCeant teMpestas, fVLgVra GRANDO NOS OPE PATRONI SANCTl STlPATE ROGANTES Na druhé straně znak Lobkovický a nápis:

kVhner Me fVDIt, keYser saCraVerat eppVs

HERTZlGER SOLERS PASTOR ET ACTOR ERAT.

Po stranách reliefy sv. Vojtěcha a Václava, dole pletený pás.

3.    Nepřístupný, na uchách masky, kolem koruny věnec, na plášti nápis (dle pamětní knihy):

PER CVNCTAS GENTES LAVDETVR NOMEN IESUS VOX RENOVATA SONET GENS RESONANTER ORET CAESARE JOSEPHO SECUNDO MOŘTE PEREMPTO ANNO MDCCXC DIE 20 FEBRUARII VOX OBLATA MIHI REDDITA NOVA MIHI LAETOR DUM FELIX LEOPOLDI REGIS AMATI AUSPITIUM VIDEO QUI PIA CORDA CIET.

NUMINIS AD CULTUM, SANCTORUM INCUMBIT HONORI QUEM PRIUS IMMINUIT LEX TOLERENTIA PROH!

ANNO MDCCLXXXI

RACZINOVES, BRÍZA MULTOS A FIDE RESECTOS INGEMIT, AST PLAUDET DUM LEOPOLUS ADEST CUIUS PRUDENTI STATVTO LAPSA LEVANDA SPERAT DUM PACIS TEMPORA SACRA DABIT.

CURAM QUI GESSIT CURATUS NOVA RÉFUNDAR NOMINE ADALBERTUS HERTZlGER AUDIT ITEM JOHANES WENZL KHUNER NEO PRAGAE FUTIT ET EPISCOPUS ERASMUS KRIEGER PENTIXIT (!)

Radovesice.

Žárové hroby z doby císařství římského: br. mísa, spona, záponka, žel. zbraně a j.; bronzová jehlice 52 cm dlouhá s plochou hlavicí, bez udání náleziště; nálezy v zemském museu; z hrobu se skrčenou kostrou br. dýka a jehlice s úškem v museu Libochovickém — Památky IV. 2. 142.

Red hoši

P. Fr. Štědrý, v Methodu XXIII., 100.

Ojediněle nalezeny: popelnice, mlaty, přesleny, kladivo kostěné — majetek

tamní školy.

KOSTEL sv. Jiljí, filiální, pocházející asi z 12. stol., je ve 14. stol. jmenován jako farní a náležel později k Doksanům.

Budova orientovaná skládá se z románské věži západní, z barokní lodi a gotického kněžiště ze 14. stol.

Věž stojící před západním průčelím kostela jest románská, půdorysu čtverečného, zbudovaná z velkých pískovcových kvádrů, omítnuta a novými lesenami členěna. Původně byla na všech čtyřech stranách ve třech řadách nad sebou prolomena sdruženými okny, dole dvoudílným, nahoře dvakráte trojdílnými. Okna ta mají rovné ostění, stejnou výšku 1'76 m a každé oddělení šířku 0 67 m. Dělící pilířky jsou osmi-hranné, s prostými patkami a hlavicemi, jež tvoří krychle nebo obrácené, komolé jehlance; jeden z dříků jest šroubovité rýhován. Pouze dolejší dvě řady na západní straně zůstaly otevřeny, ostatní jsou zazděny.

Loď, barokní, zvenčí obdélníková, jest neozdobena, na každé z podélních stran prolomena oknem v polokruhu zaklenutým.

Kněžiště gotické, zakončené do tří stran osmihranu je opřeno šesti opěráky; kolem obíhá šikmo seříznutá podnož a podokenní řimsa ze spod vyžla-bená. Čtyři okna jsou v oblouku goticky lomena; jižní a východní kdysi dvoudílná jsou širší, bez kružeb, obě

TííTmíT;'; f-

-E-

,2-m

Obr. 106. Ředhošť. Disposice oken na věži.

postranní v závěru jsou velice štíhlá a úzká, bez kružeb, s nosy vystupujícími z hladkého ostění.

Do vnitřku vstupuje se novějším portálem podvěžním. Loď jest spolu s kněžištěm 18.65 m dlouhá a 8'10 m široká a členěna nástěnnými pilastry se štukovými hlavicemi.

Vítězný oblouk gotický, na hranách žlábky opatřený, jest lomen do špičatého úhlu.

Kněžiště gotické 5‘70 m široké má křížovou klenbu a klenbový závěr šestipaprskový; žebra hruškovitého průseku sedí při zdi vysoko na baldachinkových konsolech a setkávají se ve dvou hladkých, kulatých svornících.

tg

//,

-rlH

Vli '    --'fjTr

'•I

-/>

I 'lilií lil

|c

mít

'L

^*3*7    $ f?

Obr. 107. Ředhošť. Oltářní stůl z druhé polovice 14. století.

Hlavní oltář má původní gotickou mensu z pískovce tesanou, 1-85 m širokou a L30 m vysokou, na přední straně ozdobenou čtyřdílnou lichou kružbou arkádovitou; hořejší deska pěkně řimsovitě článkovaná. Pečlivě provedená práce 14. stol. Při opravě r. 1886 nalezeny v ní ostatky v cínové krabičce s voskovým obalem, na němž byla vytlačena pečet biskupa Hynka Vladimířského (r. 1374—1387). Oltářni architektura je barokní s dřevěnými sloupky nesoucími oblomenou řimsu a obloukový štít; po stranách slabé sošky, nad postranními vchody dva rokokové relikviaříky znamenitě vyřezávané.

Kazatelna z umělého mramoru štukového, šedá a červená se zlatými ozdůbkami (ze dřeva řezanými) a s andílky. Pěkná v celkovém rozvrhu, patrně spolu s ostatními podobnými pracemi v kostelích okolních od roudnického štukatera Jana Hennevogla.

Křtitelnice cínová, renaissanční 0'87 m vysoká, na třech nohách s ptačími drápy a lidskými hlavami. Kotel šestihranný, 0*47 m široký; jednotlivé plochy orámovány litými pásky listovými a rozvilinovými s maskami. Po stranách dva kruhy, dole tři okřídlené hlavičky andílků; 17. století. Na velké kouli cínového víka nápis;

Xcía fmu 1692

Q5e]í CEaín BxjftÍBblniigB \ (ke ^íare

Bfera \ ©iligrí;    \ Upřjoíá (Ef;ramu

^attte Bu MajTfera Itoanffceljo PtrfjraniEna

Byla prjslyía a Hin Boroie BaJl' Bpulbfmtegi Hbicíarta

a Comufn (Pljtamu panu Bas Bbirngbana, pmiiímiaít Bb

Bnhrnbmc|u Mtb BJabp ©ofjčfo CCřjramu    Bb }$r|Eb£l]Jycfí

Jí^tyebřumi \ IBIasíntíjo Báhlabit Bila (Bssf Bíutsnluma.

^faln Ba J^anoraamj X W. p. p. Brtnmn 2iaramiJfeí)o proluijffa li MaJJfcra J$artnim|fef;o

Bo*an.

Monstrance z pozlaceného stříbra, 0'58 m vysoká; na noze připevněny ornamenty stuhové z bílého stříbra, vršek paprskovitý s kartuší a s reliefy Boha Otce a andílků; slabší práce 18. století.

Kalich stříbrný, pozlacený, noha a číška hranatá, nodus hruškovitý, bez ozdob ; označen malostranským znamením z r. 1745 a značkou mistra Jana Pakeniho.

Náhrobní kámen opukový se znakem Haznburků a zbytkem českého nápisu:

.....bitssy geíjo mtlosfim ....

Zvony: 1. Výška i průměr 1'19 m; na uchách lidské masky, kolem koruny opakuje se několikkráte relief vraždění dítek, pod ním rozvili-nový vlys a visuté akanthy. Na plášti v obdélném ozdobném rámu s andělskými hlavami nápis:

LETHA PANIE 1628 SLYT GEST TENTO ZWON KE CZTI A CHWALE PANV BOHV WSSE-MOHAVCYMU BLAHOSLAWENE PANNIE MARY WSSEM BOZIM SWATYM A TO K ZADVSSI A ZA LOZIENI S. GILGY OS ADIE RZEDHOSKE ODE MNIE THOMASSE FRYCZE ZWONARZE MIE STIENINA MIESTA RAVDNICZE NAD LABEM ZA AVRZEDN1KA PANA PAVLA PLACHYHO A RYCHTARZE ŘZEHORZE KARY KONSSELE GY RZYK CZAPEK MIKOLASS BRZOBOHATÝ

Pod nápisem relief Matky Boží, po stranách znaky evangelistů; na spodním okraji visuté akanthy a rozvilinový pásek.

2. Výška i průměr 0’66 m\ ucha s lidskými maskarony, kolem koruny' široké dva pásy ornamentální, stuhové propleteniny, mezi nimi jednořádkový nápis:

GOTT RVFT DVRCH MÍCH DAS VOLK ZV SICH Na jedné straně pláště Doxanský znak s legendou:

SIGIL. CONVENT. DOXAN.

Dole:

SOR IVLIANA ELISABET WERSCHOWITZIN SEKERKIN DE SETZIC ORD. PRAEM. PRIORISS Na druhé straně vedle Doxanského znaku:

CENTENARIOS A 1667. GVBERNANTE ECCLESIAE ORDINARIO DEI GLORIAM ET CANDIDI ET VICTORlS

HAEC CAMPANA TŘES PONDERAT EST FVSA LOCI HVIVS DOXANENS PRAELÁTO AD MAIOREM HONOREM S. S. MARTYRVM

GOSS MÍCH nicolavs loew in prag 3. Výška i průměr 0’64 m; ucha s pletenou ozdobou, kolem koruny nápis jednořádkový:

lie qítj a rf;male panu BoI;u Litin pnnrt bpelan ob mtjsfra íomassř l IpíomtjErpjq amen.

Na plášti relief Madonny.

R i p.

Klíma ve Květech 1871, 176 a 183; Gruber, Kunst des Mittelalters in Bohmen,

I., 66; Neuwirth, Geschichte der christl. Kunst in Bohmen; Lehner v Methodu XVI., 37; Mádl, v Památkách arch. XIV. 486 a 490 Čechy IV., 272; V. Kotrch, Řip, jeho památnosti a vyhlídka, 1898.

KOSTEL sv. Jiří, vévodící celé krajině na vrcholu hory, byl založen bezpochyby v první polovici 11. století, r. 1126 obnoven od Soběslava L na památku vítězství u Chlumce nad Lotharem a posvěcen olomouckým biskupem Zdíkem. R. 1138 připojen k nadání praemonstrátského kláštera na Strahově, při kterémž zůstal jako farní, vlastně děkanský (farář bydlel v Mnětěši) až do r. 1577, kdy přešel k panství Roudnickému, v němž přidělen byl jako filiální ku kostelu proboštskému v Roudnici.

Budova jest orientovaná, celá z opuky vystavěná, a sice jsou kameny na lícní straně pečlivě na kvádříky přitesány a do nestejně vysokých vrstev kladeny; jelikož celá hora jest basaltová, musela se opuka k stavbě do-nášeti. Kostelík má tvar staročeské rotundy rozmnožené o kulatou věž na západní straně. Zevnějšek jest všecek hladce omítěn, pročež nelze poznati, je-li věž s lodí ve zdivu docela vázaná, jak se aspoň býti zdá; jest v půdorysu úplně kulatá, a měří uvnitř v přízemku 2⁻62 m průměru. Vystupuje válcovitě bez členění do výše asi 15 m (k řimse 133 m) a jest

nahoře prolomena okny na severní a jižní straně. Okna jsou 1‘60 m vysoká, 1’42 m široká (síla zdi 1'22 m), sloupkem dělena na dva otvory zaklenuté polokruhy; ostění je hladké a rovné, sloupky bez patek a hlavic jsou prostě kulaté, 1'00 m vysoké a asi 0‘22 m tlusté, přechod ku silné zdi tvoří rovně seříznuté náběžníky. Vnitřek věže přístupný pouze lodí kostela, jest vloženým stropem dělen na spodní komoru a na hořejší pro-

J,V:

! Sp i

.

SiSKI

■# —

i-? ¹ '■?

; .' .

mm:-

Pí:'

tympanonu nové. Apsida připojená na východní ose jest taktéž bez zvláštního členění, prolomena dvěma postranními okénky (prostřední asi zazděno). Okapní řimsa pod střechami věže, lodi i absidy je utvořena prostou pod-brádkou; střecha podobá se střeše věžní.

Vnitřek je docela jednoduchý, vybílený; loď měří 6'20 m v průměru, absida tvoří více než polovici kruhu vedeného poloměrem 1‘70 m. Jest tedy 3'40 ni široká a 270 m hluboká. Vítězný oblouk na 3‘60 m rozpjatý je půlkruhový, zcela hladký, v záklenku přerušený částí řimsovní. Zařízení kostela nové.

m.

lil

ii

1

j|

lli'

i I.'-

í f i? i⁴ 1* i⁷ i* f

wv;»? \s-? rr?

Obr. 109. a 110. Řip. Půdorys kostela a nárys oken věžních.

■í-ya.

Sloupek opukový, 0⁻96 m vysoký, 0'44 m široký, asi noha kazatelny (obětní sloupek?) nyní za podstavec pro pamětní knihu sloužící, pochází ze 16. století. Podnož a vrchní deska čtverhranné, patka visutými listy akanthovými ovinutá, dřík šroubovité ryhovaný.

Zvony: 1. Výška 094 m, průměr 086 m; ucha ozdobena plete nými pásky, kolem koruny nápis:

Iefíja Ímtgpjjo fi;stct;í;o pxtfystsfyo beraafefm ke rfp a k ifjroale panu kuofju p nisstent 2 a milému 2 gprjp rnatpp p f (kohoutek)

euín jnum bpelal mi2fr íímma22 m IiíF;omterp;cp;tf; -J- efyon -f- pan-f freon -}- anapfrefon -(- fefragpamafou alpf;enefoí -J- ~ 2akaof ™ marípn jiemnefp22e (!)

Na plášti velmi pěkný relief sv. Jiří s drakem, vzadu rytíř se štítem (sv. Václav?).

2. Výška 1 m, průměr 0*76 m; ucha s ozdobou z pletených pásků, kolem koruny nápis:

¹

1i7-i 7/r-

Obr. 108. Řip. Kostel sv. Jiří z jižní strany.

storu, zaklenutou kopulí, na kteréž přímo spočívá kryt střechy, kdysi z velkých ploten kamenných, nyní cementových; tvar střechy jest nízký, kuželovitý s vydutými stranami. Dle Heroldova vyobrazení ve Květech býval původní vchod do kostela ve věži a sice na západní straně v hlavní ose kostela. Měl prý mramorové pažení po způsobu gotickém v barokní době provedené a byl zazděn teprvé když před několika desetiletí prolomili nynější vchod jižní.

Loď prostě na kruhovém základě zbudovaná jest na severní straně oknem, na jižní oknem a portálem prolomena; ostění těchto i s reliefem

íeía Ínugpefro fp2pcpefro eccc beioabe2afefro prnmpefro 2lpí gc2Í fenío jmou ptppeb 2m

aípm monbcpjgem

Na plášti relief Matky Boží s Ježíškem.

Rohatec.

KOSTELÍK Všech Svatých, filiální, byl r. 1744 od převora kláštera Doksanského vystavěn.

Budova barokní centrální, orientovaná, z lámané opuky a omítnutá, skládá se z malé, západní předsíňky půdorysu kruhového a z větší lodi, taktéž kulaté, obé s kopulemi a lucernami (obr. 111.).

Zevnějšek jest působivě členěn nástěnnými pilastry nesoucími kládí s vypuklým vlysem a vyloženou řimsou. Západní portál má pravoúhlé pískovcové pažení s kvádry střídavě hladce přitesanými a hrubě vystupujícími; hořejší jeho kouty jsou vyplněny ozdobnými konsoly. Nad ním štuková kartuš rozvilinová s monogramem IHS; po stranách prázdné výklenky pro sochy.

.//

Obr. 111. Rohatec. Půdorys kostela, >/:no-

Vedlejší vchod a okna jsou ploše orámovaná, čtyři v lodi obdélníková a segmenty zaklenutá, dvě v předsíňce čtyřkru-hová. Střecha lodní kopule jest dělena na dvé: dolejší kruh kolem obíhající jest na třech bodech osních přerušen vikýřky; polokulová báň nad druhou okapní římsou se vypínající jest uprostřed převýšená zděnou lucernou se čtyřmi okénky. Podobná lucerna korunuje zvláštní, nižší střechu předsíňky nad jejímž vchodem jest vikýř se zvonky; po jeho stranách dvě kamenné vásy.

Vnitřek předsíňky v průměru 4'40 m měřící, jest na stěnách členěn sdruženými lesenami, jejichž kusy kládí nesou oblomenou hlavní římsu, nad kterouž přímo se pne kulová báň se světlou lucernou. Nad vchodem do lodi štuková kartuš s rozvilinami.

Loď čítající 10 m průměru je na stěnách podobně členěna sdruženými lesenami, ozdobenými na hlavicích poněkud bohatěji proplétanými pásky. Z oblomené římsy vystupuje převýšená kopule, jejíž střed prolomen lucernou; z této vybíhá paprskovitě osm žeber spočívajících na konsolech se štukovými kartušemi. Mezi žebry jest osm oválních medailonů, v nichž jsou dovedně na omítce malovaná poprsí sv. Ludmily, sv. Víta, Vojtěcha, Prokopa, Václava a Jana Nep. V oválu nad oltářem jsou andělé, v protějším nad kruchtou nápis:

;§acro .^ancfae

mbtotbup Cbrmiíaít nmrtmmqitE sanrfontm

nniíuer-sifaít

infer praasBitíanBa Mloritm biscrimtna zx Bdío

^arífjentm .Bo^eanensis annn (Tfjrisft M$>m IOB BBB

E 1880 (!)

Kruchta balkonovitá je štukovou prací ozdobena.

Hlavní oltář zděný, z umělého mramoru, mensa barokně prohýbaná, s nízkým svatostánkem. Nad ním na stěně obraz na plátně asi 4'00 m vysoký a 1'80 m široký, představující Boha Otce se Synem a Matkou Boží, sv. apoštoly a sv. Víta, Václava a Norberta v nebeské slávě; znamenitě malovaný, dle pamětní knihy v Libotěnicích za 40 dukátů od Frant. Xav. Balka pořízený.

Roudnice.

Hojné listiny v archivu na zámku Roudnickém; Liber memorabilium na faře ze sedmdesátých let 18. století. — Paprocký, Diadoch, o stavu městském, 240. — Bienenberg, Versuch uber einige Alterthiimer Bohmens III, 56. — Pavla Jan, Dějepis prvního kláštera řeholních kanovníků sv. Augustina v Čechách v Roudnici nad Labem 1850. — Mikovec, Starožitnosti a památky země české I 154 a II 200; týž Malerisch historische Skizzen aus Bohmen 24. — Wocel, Starožitné obrazy v pr. chrámu roudnickém v Památkách arch. V. 185. — Klíma, v Květech r. 1869, 100; r. 1871, 164, 176; r. 1872, 77. — Baum, Roudnice, vypsání stavitelské v Památkách arch. VIII. 290. — Gruber, Die Kunst des MittelaLers in Bohmen III, 14. — Patera OJzaložení kláštera P. Marie v Roudnici a o stavbě mostu, Pam. arch. XI, 477. — Chytil, O mistru Vilémovi staviteli z Avignona, v Pam. arch. XII, 415. — a XIV, 601. — Sedláček, Hrady a zámky VIII, 176. — Čechy, IV, 262. — Braniš, Dějiny středověkého umění v Čechách II, 13. — Neuwirt Geschichte der Bild. Kunst in Bohmen I, 215 a 450. — Emler Diplomatář kláštera . . v Roudnici ve Věstníku Král. české společnosti nauk 1893, 17. —

Za sochou sv. Viléma latěnská kostra s dutým náručníkem, náramky a j.; (Památky VII. 323.) dále zachovány ze žárových hrobů typu lužického blíž cukrovaru 4 nádoby, a rovněž 4 nádoby z hrobů se skrčenými kostrami; nálezy v zemském museu. »U StínadeD nalezena kostra s br. spirálovými. Pam. XII. 427.

V Roudnici, starém to dvoře biskupů Pražských, sídleli již ve 12. století (1167) arcijahnové; brzy tu vznikl hrad a pod ním osada, která od Václava I. obdržela r. 1237 výsadu, aby se řídila právem města Litoměřic-Biskup Jan III. (j 1278) bezpochyby nový hrad vyzdvihl a na něm přebýval. Jeho nástupce Tobiáš z Bechyně po vypuzení braniborských opevnil kostel i podhradí a znova vysadil městečko, kteréž zvláště za Jana IV. z Dražíc, nástupce Dobešova, došlo znamenitého rozkvětu. Tento vysoce vzdělaný biskup, jenž se zálibou na Roudnici přebýval, dal vystavěti r. 1310 kostelík

”r<-2|

sají

■ : -: ■ - -•«-. * ' '

»*&»*«

^Mššm

B.....

:,~S5»

• TPuTJ* TIKS

SSe

asmS

-i»í

Tab. V.

Kil

I^J

í|| * ■    /;

■

..

.i

@1!

li

I®

ivM-

fjg

i?

:•

* jn

ĚSsJplř

mmm

mA

|í«

«u MtifiSA

....... . • » '

£Éi@siž

Cr

■

ll§.„

i-®*

.x •. ..

VT

-'

;    ;V,    - *.r.    ::>~^;ťr~V- • ’

SS?

•:?2í§.

sfgAA*

SSS

ff'~2 M\'%Ldá

NBKíSří M í VMJ iSíflr/lssklIt

WM

<M

ft-.

; ■,

' Vit

WiEk^-A

f-*r

t?

SP

gl

Pohled na město Roudnici ze severní strany, perokresba Antonína Porty z r. 1668, 0*615 m vys. a 1*13 m šir.

A Zámek. B kostel kapucínský, C hospodářské stavení panské, D letohrádek, E, F zahrady, G dům stavitele A. Porty, H radnice, I velké náměstí, K trh koňský, L městská věž,

AI zvonice. N chrám. O starý pivovar, P židovské město, Q kostel u mostu, R předměstí, S most.

i

•

$

"ti

sv. Václava a po svém jedenáctiletém pobytu při dvoře papežském v Avignonu založil r. 1333 klášter řeholních kanovníků sv. Augustina; zároveň povolal mistra Viléma z jmenovaného francouzského města a dal vystavěti kamenný most přes Labe. Arcibiskup Arnošt, jenž pokračoval ve stavbách Janových, opevnil město Roudnici hradbami; v druhé polovici 14. století množily se domky na stráních proti hradu, dřívějších to vinicích. Arcibiskup Jan Očko z Vlašimi potvrdil starému městu jeho výsady a rozšířil je i na nové město r. 1378 založené. R. 1421 Táboři pobořili klášter a vypálili dům proboštův; r. 1425 vypáleno město, jež v 15. stol. několikráte a 1534 znova vyhořelo. Po smrti arcibiskupa Konráda r. 1431 byla Roudnice v držení světských majitelů "několikráte se střídajících v 15. a první pol. 16. století.

V polovici 16. stol. mnoho bylo opravováno na hradě, mostu a mlýnu na upadení blízkých. Od r. 1575 spravoval Roudnici pan Vilém z Rožmberka, jenž zemřel r. 1592; druhým manželstvím jeho vdovy Polyxeny z Pernštejna přešlo panství r. 1603 v držení Zdeňka Vojtěcha z Lobkovic, jehož rodu podnes náleží. Oba manželé dali v letech 1609 — 1612 obnoviti starý kostelík sv. Václava a vystavěli v 1. 1615—1628 kapucínský klášter při hradě. Třicetiletá válka těžce doléhala na město, jehož most v těchto dobách nadobro pobořen byl. Václav z Lobkovic vystavěl v letech 1652—84 nový zámek pomocí vlašských architektů Pietra de Colombo, Francesca de Caratti, Carla Orsoliniko a zvláště Antonia Porty (týž bydlel v Roudnici do r. 1697) Zároveň navržen od Porty pivovar pod hradem roku 1672 a pomýšleno i zbořený most obnoviti, k čemuž však nedošlo. R. 1676 vyhořelo město z velké části. V letech 1725—1734 opraven nákladem Filipa knížete z Lobkovic hlavní kostel, na jehož vnitřní úpravě po celé 18. stol. se pracovalo.

HRADBY MĚSTSKÉ rozkládaly se asi na těchže místech, kudy částečně se táhly kdysi vály staroslovanského hradu. Arcibiskup Arnošt vystavěl pevné zdi s branami, z nichž ještě v našem století stála brána Pražská severozápadně, brána Řebíčková severovýchodně, brána Židovská západně vedle kostela. Částečně jsou vyznačeny na Portově pohledu města Roudnice z r. 1668, dle něhož též poznati lze, že město se od té doby poměrně málo změnilo.

KOSTEL Narození Panny Marie, proboštský a farní.

V podhradí roudnickém byl asi záhy vystavěn od biskupů nějaký kostel; týž byl pak po vypuzení braniborských Tobiášem z Bechyně opevněn, ale již na zač. 14. stol. nedostatečným shledán. Biskup Jan IV. z Dražíc, jenž za příčinou svého ospravedlnění jedenáct let u papežského dvora v Avignonu přebýval, založil po svém návratu v Roudnici klášter řeholních kanovníků sv. Augustina, do něhož jenom rodilí Cechové (po otci i matce) přijímáni býti měli. Dne 25. května r. 1333 položen základní kámen ke klášteru a kostelu, jehož stavba z počátku byla snad svěřena avignonskému mistru Vilémovi, v letech 1333 a 1334 v Roudnici za příčinou stavby mostu přebývajícímu; do konce r. 1338 byl kůr kostela dostavěn a v den Nanebevzetí Panny Marie r. 1340 vysvěcen, o čemž svědčí pamětní deska pískovcová za oltářem sv. Jana Nep. v kněžišti zazděná, v hořejší části úplně zakrytá, L04 m široká a více než 1 m vysoká. Nápis prý o 22 řádcích, na rozích ozdobený čtyřmi znaky pánů z Dražíc, zní v zakryté části (dle různých přepisů v archivu roudnickém):

ANNO DOMINI MILLESIMO TRECENTESIMO TRIGESIMO TERTIO FERIA TERTIA 1N FESTO PENTECOSTES VENERABILIS IN CHRISTO PATER DOMINVS IOANNES IV FILIVS DNI GREGORU DE DRACZICZ PRAGENSIS EPISCOPVS VIGESIMVS SEPTIMVS ANNO ORDINATIONIS SVAE TRIGESIMO SECVNDO HOC MONASTERIVM AD HONOREM SAN-CTAE MARIAE VIRGINIS FVNDAVIT a pokračuje dle originálu:

es memHc-sopfiGiemm* ooafmcr-GHnomGos&eGOJwes* issiGoensMooĚ-iDě-eciffihDTfc ePS-eooĚfpHo-ws£o-sci*B$0? Q&OíUGI-pÓflGB-ř «U0Í?IC2-Í>-PwM

žmcnwoosvrs^íPaBi-iPffi-Poce es- choř- oči- ffioímsíeBn-PFeGis. Gai-oeus-peR-mcmcessiooě-Bve

Gemsmcis-iPífói-aKiHoiBQn/i e fr in-pacvtf oc a<n • eueccis-sv

IS-WfDSIOHe-SBIBOAG

setDPiseíímffl-Hffleri-^

Obr. 112. Roudnice. Pamětní nápis z r. 1340 v chrámě proboštském, >/lo-

Z doby biskupa Jana IV. pochází sakristie, k ní přiléhající konventní síň a východní část ambitů, hlavní kůr a částečně i trojlodí kostela.

Za arcibiskupa Arnošta z Pardubic dostavoval se kostel, jak souditi lze z písrtiena A ve svorníku poboční lodi a zvláště i klášter a ambity ještě po r. 1352. Po celé 14. stol. rozmnožovalo se bohaté nadání řehole roudnické, kteráž té doby čítala na 30 kanovníkův. Klášter pobořen r. 1421 Tábory a vyhořel po té i s kostelem několikráte, tak že r. 1654 musel se opravovati, k čemuž tesaři Martin Hornýšta a Martin Krebs postavili lešení. Po velkém požáru r. 1676 byl do roka opět spraven, načež roku 1725 uzavřena byla smlouva se stavitelem a měšťanem Litoměřickým Octavianem Broggiem, jenž převzal opravu a přestavbu kostela časem a po

ía

igpgjL

žáry tak spustošeného, že klenby se rozstupovaly; proto zavázal se Broggio opraviti spodní zdivo, odvodniti základy a obnoviti klenby; ve smlouvě výslovně slibuje, že bude stavěti na starý způsob s antikvitou a klenouti špičatými lunetami na kříže se silnými žebry, jak ve výkresu udáno iest. Kámen stavební se lámal v Přestavlkách. Stavba trvala od r. 1725 do r. 1734 a vyžadovala nákladu 47.408 zl.

>»

/IX /T\ /

UA A

jg

m A\ A A ,4\ A /!\ A A 4 ■/ i i v i v ? V? V * V i V ' V i V í V A liAlAsÁl/JA A A AlÁA

y/ V W W \i/ w \ ■' v S^ř !i j

TV ■ TST/TŇ j ‘-/M'

1/

í\/

i X. i

X¹

V II:

yxl

HxX

fy

\/ I jt I

v.

lys

ty

xy

!*{

v/

1/

\J

iPr

i A. A a\

i c~y

'fe»ř i’ i’ i* if i‘ i’ i* i* "

Obr. 113. Roudnice. Půdorys chrámu proboštskébo, sakristie, krizového ochozu a kapitulní síně, 1/500.

Budova orientovaná, ve svém původním zdivu z velkých pískovcových kvádrů, v pozdějších částech z lámaného kamene. Skládá se z basilikálního-trojlodí s dvěma věžemi v průčelí a z kněžiště, k němuž z jižní strany přiléhá sakristie; nad touto oratoř (síň knihovní). Na jižní straně kostela jest křížový ochoz s konventní síní, vše ze 14. století.

Průčelí kostela má rozvrh stanovený dvěma věžemi; tyto jsou za-ožení původního, avšak snad jen severní vypínala se ve starších dobách nad kostel. Teprvé v letech po r. 1725 byly obě vystavěny na rovnou výši a.

•i

*

:

rcrw; '

. P

P‘

V

ftiwas*

,,

.

*

B

¹

1

1

■    ’    -i

.1

s

-

.

C

t

rmim

m

řtl

H

Pl

!

y

W'&MřSěě

||

i; *•.

1

fax

píŤif

V*

i

í

:;í'

stejně vyzdobeny. Čtyry velké opěráky nárožní byly přeměněny na vysoké pilastry, stojící na hladkých soklech zakončených římsami; na svých hlavicích nesou značně vyloženou a oblomenou řimsu ve výši okapu hlavní lodi.

Obě volné strany věže jsou prolomeny dole barokním, velkým oknem čtyřkruhovým, nad nímž přepnuto okorunění z obloučků a lístků. Nad tímto oknem druhý vysoký prolom s pískovcovým obložením, goticky zaklenutým, ale barokně profilovaným.

Wm.

Druhé užší a nižší patro vystupuje mezi osmi jehlanci zakončujícími opěrné pilastry; jest na rozích lemováno hladkými pilastry, nesoucími okapní řimsu. Každá strana prolomena je dvojitým oknem; toto jest děleno J čtyřhranným pilířkem, překlenuto dvěma lo-menými obloučky a obepjato velkým rámem, plochým ale vysokým, jaksi goticky lo- ^    ^

meným.

■.    ,0 i ■z j <T s i 1    3 q

-N«it—I—I—I-f—h—i—i—í—i-1—

Střechy věžní jsou jehlancové, plechem pobité a červeně natřené, zakončené pozla-cenými, kulovými makovicemi, z nichž vy-zářují tři svazky pozlacených paprsků; za ' /y'" pozlacení makovic zaplaceno roku 1729 a 1730 celkem 831 zl.

Obr. 115. Roudnice. Průsek ostění okna v průčelí kostela.

Průčelní plocha střední, ustupující poněkud mezi věžemi, otevřena jest uprostřed portálem, jehož pískovcové obložení jest barokně po goticku vytvořeno: ostění profilované oblouny a žlábky je v gotickém oblouku lomeno, po stranách vystupují dvě baldachinkové stříšky, tvořící fialy se žabkami a květem křížovým, střed je zakončen velkou lilií; plocha štítová kolem čtyř-kruhového okna vyplněna obloučkovou ozdobou; vše jest z pískovce tesáno (kromě spodku obruby okna, která z důvodů technických byla již původně nápodobena ze dřeva). Dvéře plechem pobité a kříženými rovnými pasy mřížované, jsou jednoduchými plechovými ozdobami posázené. Jen střední pruh vodorovný a hořejší výplň mají výzdobu vkusně z různě proplétaných železných stuh kovanou a pěknými listy vykrášlenou; na vnitřní straně velký zámek ozdobený prolamovaným štítkem a přitažený mistrně kovaným pasem, na němž vysekána jest lidská hlava. Ve štítovém okně pěkná mříž z prutů průseku čtverhranného, v pěkných křivkách proplétaných a na koncích na lupeny kovaných.

Velké okno nad portálem, dole pravoúhlé, nahoře zaklenuté lomeným obloukem, má původní, gotické ostění, profilované dvěma hruškovitými články a žlábky (obr. 115); dva tenké pruty nesou goticko-barokní kružbu, složenou z různých kruhových a oválních tvarů. Vysoký štít mezi věžemi

Soupis památek umění výtv. Pol. okres Roudnický.

jest zakončen silně vystupující hladkou římsou v lomeném oblouku, jenž: též má býti gotickým; v něm prázdný barokní rám, na vršku pískovcová socha Panny Marie.

Na severní straně podélné opírá se postranní loď o pět opěráků, které jsou pod okapem řimsami opatřeny a sešikmeny; těžké, zděné oblouky, z části zakryté střechou boční lodi vedou k hlavní lodi, jejíž opěry jsou pod značně vyloženou a oblomovanou okapní římsou pilastro-vitě zakončeny. Stěny hladké, v postranní lodi tři okna bez kružeb, z nichž dvě mají goticky lomené ostění širokým žlábkem opatřené; v hlavní lodi jest pět oken větších s lomenými oblouky, bez kružeb a s ostěním profilovaným dvěma žlábky.

Třetí a čtvrtý opěrák spojen vystupujícím portálovým přístavkem, barokním s gotisujícími tvary; vchod má nad rovným nadpražím barokně prolamovaný tympanon. Po stranách stojí pilastry s barokními sochami sv. Petra a Pavla v gotisujících výklencích; pilastry jsou zakončeny barokními nástavci, střední stěna římsou v lomeném oblouku vedenou a zakončenou nahoře podobným nástavcem.

Kněžiště s hlavní lodí stejně vysoké je na severní straně opřeno čtyřmi vysokými opěráky s řimsami, bez ústupků; mezi nimi tři vysoká okna bez kružeb, na ostění zevním i vnitřním profilovaná dvěma žlábky.

Závěr pěti stranami desetihranu utvořený je opřen čtyřmi opěráky a prolomen pěti vysokými okny, z nichž krajní severní a jižní se podobají předešlým, kdežto prostřední tři jsou dvoudílná s novými kružbami a ostěním s dvěma hruškovitými články; všechna okna kostelní byla původně značně vyšší. Podokenní římsa goticky profilovaná je oblomena přes opěráky.

Jižní strana kostela je zakryta sakristií, proboštskou (klášterní): budovou a křížovým ochozem, ostatně členěna jako severní strana.

Sakristie zbudovaná celá z velkých, pískovcových kvádrů, opřena je třemi hladkými opěráky a prolomena v přízemku pěti většími, v hořejším patře (oratoriu) pěti nižšími okny, jejichž hladké, poněkud se rozšiřující ostění je zaklenuto lomeným obloukem; v hořejších oknech jednoduché ale pěkné barokní mříže. V koutě mezi sakristií a proboštstvím vystupuje v pravém úhlu na krákorcích konec schodiště vedoucího ve zdi ze sakristie k oratoriu-; v něm dvě malá obdélníková okénka.

Střecha kostela i' sakristie je taškami kryta.

Do kostela vstupuje se hlavním vchodem se západní a vedlejším se severní strany; před tímto nalézají se ve hřbitovní zdi pěkně kované dvéře mřížové s nástavcem, v němž je monogram Maria; pěkná práce asi z polovice 18. století. Vstupní předsíňka severní jest čtverečná, zaklenutá barokní klenbou křížovou se žebry. Vnitřní dvéře v plochém orámování s rovným nadpražím jsou dubové, ozdobně vyřezávané, se železnými dvěma přítu-hami a štítkem pro klíčovou dirku pěkné barokní práce. Také závěsy

í

1

K'

pp*:

■ -

MU

■

■

-

;

I

iái

■fl

í\?j

. iř

l

■I

F

i

p

■ ■

J

il

,

:

\

SSSťl

li

:

Z

!

[li

I Y

fl

WlP

/i

ji

I

4

. *

I

j')

!!

H

1

fe

%

li

I

■

' !

I m

n

I

i"'-

1

A *1

:

fffl

:

i

.

l!i

{

!

■

y ,

: :J

:

Í

lis

f-

*¹ _«■*<:

priíMi

—

HřrJJ

^§§i

H

i

Es . - :.....;

1

kl

m..

3

# 1 :

'

a

p

il

a malý zámeček hořejšího křídla dveří jsou dovedně pracovány (hlavní zámek nový).

Vnitřek kostela má celkem 52'5 m délky, z kteréž připadá 29‘5 ni na část trojlodní a 23’00 m na kněžiště. Šířka hlavní lodi obnáší 9'60 m, výška \9'l8m; postranní lodě jsou 4,60 m široké, a 8'30 m vysoké; síla pilířů 1‘22 m. Kněžiště má s hlavní lodí stejnou šířku i výšku (tato původně asi 21 ni).

Hlavní loď oddělená od pobočních lodí pěti páry pilířů, z nichž první při kruchtě, nesoucí vnitřní rohy věží, jest silně obezděn, ostatní úplně barokně přepracovány; nízké jejich sokle a silné dříky mají profilování, jež svými četnými drobnými a mělkými články působí malicherně. Nad barokními římsami, jimiž jsou přerušeny ve výši hlavic, pokračuje týž profil na širokých obloucích, jež jsou podle nestejné vzdálenosti pilířů lo-

1 bí

JTo

19-x

4*-

Vi

■f-

20—

\---

Obr. 117—120. Průsek žebra staré klenby v hlavní lodi; průsek žebra v pobočních lodích, v sakristii, v ambitu a v kapitulní síni; průsek žebra v oratoriu; průsek ostění vchodu do ambitu,

měny v úhlu více nebo méně ostrém. Jediný hmotnější článek profilů pilířových, poněkud sploštělý obloun (vzniklý otesáním původně kulatého oblounu) prostupuje římsu a vypíná se podél vnitřní vysoké stěny hlavní lodi až ku klenbě, pod kterouž je zakončen podivně barokní hlavicí a lomeným kusem kládí. Pět oken na severní a čtyry na jižni straně mají goticky lomené ostění s dvěma žlábky profilované.

Klenba hlavní lodi, barokní, nápodobuje gotickou, dle jejíž rozvrhu se řídí; šest obdélníkových oddílů křížových má žebra a pasy po způ-sobě gotickém a šest svorníků ozdobených velkými barokními růžemi ze štuku. Jak na půdě kostelní dle Zachovalých pasů postranních poznati lze, byla původní klenba o více než 1'80 m vyšší nynější klenby; žebra její měla průsek hruškovitý (obr. 117.).

Kněžiště zakončené do pět stran desetihranu jest na hladkých stěnách členěno 14 příporami téhož tvaru jako přípory v hlavní lodi. Jest osvětleno osmi vysokými okny na severní a východní straně. Klenbu tvoří šestipaprskový závěr a čtyry obdélníková pole, jimž k závěru ubývá na velikosti a výšce; žebra a čtyry svorníky jako v hlavní lodi.

Postranní lodě jsou rovnými stěnami zakončeny, na hladkých stěnách barokními příporami členěny a každá třemi okny osvětlena; okna mají lomené ostění opatřené širokým žlábkem mezi dvěma ploškami a postrádají kružeb. Klenby původní skládají se v každé lodi z pěti křížů. Zebra s dvěma postranními žlábky a středním prutem (obr. 118), stýkají se ve svornících plasticky ozdobených: v severní lodi 1. hladký;

2.    s lidskou hlavou; 3. s písmenem M; 4. se čtyřmi většími lupeny;

5. s devíti menšími lupénky vinnými. V jižní lodi 1. a 2. hladký;

3.    s písmenem A; 4. se šesti lupeny jetelovými; 5. s růží desítilistou (obr. 121).

Vchod z jižní lodi do ambitu, ve světlosti 2‘50 m vys. a 1’40 m široký, má ostění do lomeného oblouku zaklenuté; toto jest členěno třemi oblouny a hruškovitým článkem; čtvrtý oblouk spočívá na jednoduchých kornoutkových konsolech, podobných konsolům v oratoři (obr. 120 a 122).

mm

mm

V:

T;

•■•lilii

«§?H

4r

f jiii

li⁻,

'I

!i\

S)

> i.

•i/

'!!

m/t

í? f<YP

:|,:1 i \ / •

Ťj>3

.A

(i

■k

■jM

Ji

w%

i'

'I

Iv"

v.

/•

=l_4!

I'

LÍ:,M

!•

Obr. 121. Roudnice. Ozdoby svorníků v pobočních lodích, v ambitech a v kapitulní síni.

Kaple pod jižní věží, ku poboční lodi otevřená lomeným, neozdo-beným obloukem, jest se západu osvětlena barokním oknem čtyřkruhovým a zaklenuta barokní klenbou nápodobující gotické klenutí křížové.

Kruchta na západní straně hlavní lodi je založena na jediném oblouku; její čelní strana a prolamovaná balustráda je ozdobena různě proplétanou páskovou výzdobou a velkou kartuší.

Na dveřích vedoucích do sakristie krásný barokní zámek, 0‘58 m dlouhý, s prolamovanou a rytou spodní deskou, tepaným štítkem a velmi pěkně provedenou klikou; z první polovice 18. stol.

Sakristie 15'80 m dl. a 6'10 m široká, tvoří prostornou kapli orientovanou, do pěti stran osmihranu zakončenou ; její hladké stěny (zdě jsou kvádrové) jsou přerušeny příporami, jež spočívají na vysokých patkách, vystupujících pěti stranami osmibokého hranolu; kulaté dříky jsou na tři čtvrtiny ze stěny vypuštěny. Poměrně velké hlavice (obr. 123 a 124) architektonicky členěné nesou vějířovitě obloučkovou (osmkráte) anebo římsovou (třikráte) výzdobu. Tři okna bez kružeb jsou zaklenuta lomenými oblouky. Klenba, jejíž žebra mají totéž členění jako žebra lodí a ambitů, skládá se ze dvou

oddílů obdélníkových

a ze šestipaprskového závěru. Na třech svornících zachoval se jediný plastický znak pánů z Dražic v závěru.

Západní zeď jest podchycena širokým pasem v polokruhu zaklenutým a na přední hraně otupeným a dvakráte vyžlabeným. Pod tímto obloukem vedou schůdky v přavo k barokním dveřím kazatelny a v levo ku gotickým dveřím v lomeném oblouku klenutým a žlábkem profilovaným, jimiž se přichází na úzké schodiště původní ; toto vede v síle jižní zdi do prvního patra proboštství a k oratoři.

Oratoř (bývalá síň knihovní) nad sakristií a s touto totožný co do velikosti i rozlohy jest nízký, osvětlený čtyřmi okny sklenutými v lomeném oblouku. Klenba požárem poškozená skládá se ze dvou oddílů křížových, hrubě obnovených a ze šestipaprskového závěru; jen v tomto zachovala se pískovcová žebra stýkající se v hladkém svorníku kruhovém ; jejich průsek jest klínovitý v předu otupený, po stranách žlábky opatřený (obr. 119). Při stěnách spočívají žebra na čtyřech kornoutkových konsolech a na dvou nízkých polosloupcových příporách s řimsovitými deskami místo hlavic. Ve zdi pravoúhlý výklenek pro nejsvětější svátost.

fá

::

'V

—IřŽiSňra.

Obr. 122. Roudnice. Vchod z jižní lodi kostela do ambitu.

Na severní straně jest zbytek malby nástěnné ze 14. století se •sedící osobou mezi dvěma biskupy; po straně jsou vymalovány skříně « knihami; pod obrazem nápis:

Biti fibt ctmrebi libru rolí * tt brně rrebi ifa no|íra Jbnaf • aliuj inox íjic rrponaí Bui ualraí íaníunt ♦ orí rrríe plus aliquaníu> fua frnfíraíur ♦ aliíer quta tniqu> prrcaíitr,

K západní straně oratoře přiléhá úzká chodba, která vedla ku to-■čitým schodům nyní zazděným.

imm

L)

iiwiiťinmtiiwi

V/Mjíí,

lili

vMaílĚi

Ssasg

ik i

Obr. 123.—125. Roudnice. Hlavice přípor v sakristii a v kapitulní síni.

Křížový ochoz, k jižní straně kostela přiléhající zachoval se jen na třech stranách, jelikož křídlo severní, podél kostela, je docela odbouráno; zbyly na západní straně pouze částě prvního oblouku. Avšak i Zachovalá křídla východní, jižní a západní nalézají se ve velice sešlém stavu.

Ochoz, jenž byl na každé straně do dvora otevřen čtyřmi okny, byl ve 14. století ve dvou dobách se brzy následujících vystavěn. Zdivo jeho jest na východní straně z pískovcových kvádrů, na jižní a západní straně z lámaného kamene, také okna jsou v těchto částích dvojího druhu, klenba však se žebry a svorníky všude stejná.

Obr. 126. Roudnice. Kamenické značky na operách ochozu.

Rozměry: Rajský dvůr tvoří čtverec 17 m dlouhý a široký; v ambitech měří délka u všech na 28 m, šířka východního 5⁻30 m, jižního 4‘70 m a západního 4'90 m.

Klenutí Zachovalé v dobrém stavu, má ve všech 16 křížových klenbách žebra stejného průseku (obr. 118), jež splývají po třech sdružena bez hlavic přímo na příporové patky a stýkají se v reliéfně ozdobených svornících; ve východním křídle: 1. znak pánů z Dražic, 2. ratolesť s lupeny, 3. růžice pětilistá s hlavou lidskou ve svém středu, 4. listí vinné, 5. čtyry listy jete^ lovité, 6. štítek s růží pětilistou, znak Rožmberský; — na jižní straně:

''0 '

íM

%

%

■

Má

;;m , .

Obr. 127. Roudnice. Východní křídlo ochozu klášterního z první polovice 14. stole.í.

K

\ i

*g$sW^ i

■/*

ESS^ i

fc

i * ;

*

■f*

3§#ir ,

i*,-

m

v V

, i

Kk ...........

h* M

lil

r

WKF~ '

P j

1U

' ^

HPfP!

' -    -V. i.. 4*»JA

■ .

■ -t -;-    i. j

nV\

m

7. hladká deska, 8. růžice pětilistá s lidskou maskou uprostřed, 9. čtyry listy jetelovité, 10. znak pánů z Dražic, 11. plná růže desítilistá; — v západním křídle 12. štítek, 13. písmeno M,

14. písmeno S, 15. písmeno T, 16. písmeno A.

Okna ochozu jsou dvojího druhu. Čtyry okna ve východním křídle a první jižní okno byla troj- neb čtyřdílná s dvěma neb třemi pruty, jež byly spojeny polokruhovými obloučky nesoucími těžkou výplň v hořejší části okna, složenou z velkých kvádrů na místě prolamovaných kružeb. Teprve nad touto zdí uzavírá se hladké, sešikmené ostění celého okna v ostrém úhlu. V jediném okně zachovala se tato zeď celá, v ostatních čtyřech oknech se zřítila. Také z prutů okenních zachovaly se pouze dva, které jsou vnitř i vně do tří stran přitesány, po stranách slabě vyžlabeny. Zachovalé dvě hlavice jsou na zevnější straně stejné, z osmibokého jehlancc sestrojené, na vnitřní straně ochozu různé: na jedné vytesala dovedná ruka dva javorové listy, na druhé lidskou masku, jejíž vous pod nosem a na bradě přechází v listí. Ostatní tři okna jižní strany a čtyry okna západní jsou v rozhodně jiném duchu

navrženy a později provedeny. Ostění jejich je opatřeno širokým žlábkem mezi dvěma ploškami; z kdysi bohatých kružeb zachovaly se jen nepatrné částě, dle nichž však lze aspoň přibližně znova sestrojit! jižní dvě větší, střední okna, jež byla stejná; u ostatních zazděných oken lze po-znati, že bohaté kružby jejich se skládaly z troj- a čtyřlistů do kruhů nebo čtverců zasazených a při každém okně jinak sestavených (obr. 128—134).

V jižním křídle vyzděna jest z malých kvádrů studna nyní za-

mm

m,

i.

2*7.

Í'M',

,-:í

Obr. 128. Roudnice. Hlavice okenního prutu z první polovice 14. stol.

4>C

Obr. 129 — 130. Roudnice. Průseky opěrných pilířů mezi okny ochozu.

sypaná.

V fesfifcffiaL • >:

'ft :*•

..

I*

•/:

Obr. 131. Roudnice. Pohled na východní a jižní stranu rajského dvora klášterního, 1, a 2. polovic? 14. století.

•........:

Bpg

lilii

Ijyl

m,

»>»»« í .Xí

? :

&si

<s®»

sp

‘V J

.VJ

'krr^m

ml; .Li:':-áĚi

X5\

P|||

&£Ng

are#

IH

Igi*.! wM.

!‘-H

Eř!

WMM

M.1

mTi

Mamá

; ,

VHPBH

'ÉĚĚám.

i ¹ mmum

•:;N

1;

sar. ř-i    ••

A-ý^-' '

■*r

V:

t-v-w* I| ' i-

Ím

a§

He !

ĚŠ'"'

!fe

71

<x

:*

ÍS>;

\Vi

'<■<.

9j(

ÍSP

í«

75V

\(

Obr. 132 • 133. Roudnice. Okna křížového ochozu a sice z východního křídla (1. pol. 14. stol.) a z jižního křídla (2. pol. 14. stol.).

!iT~

ii|

2i

172

Na východní stěně ambitu nalézají se v polích ke kostelu přiléhajících stopy maleb ze 14. století. V prvním poli stojí pod velkým rozvětveným stromem s vinnými listy postavy světců (na 1'20 m zbyly jen stopy kontur; dole jest široký pás dělený na čtverce, z nichž vyhlížejí lidská poprsí. V druhém poli poznati lze dvě postavy v životní velikosti proti sobě stojící (sv. Jan a Matka Boží pod křížem?).

vysoké), z nichž však

Portálkem ve

~w

'■m*-

východní zdi ambitu vchází se do kapitulní síně; z jeho kdysi ozdobně profilovaného ostění zachoval se jen při patce nepatrný zbytek, z něhož souditi lze, že po každé straně stály dva tenčí a jeden silnější sloupek na štíhlých hranatých patkách; nyní jest ostění otesáno a maltou zarovnáno, v prostě lomeném oblouku zaklenuto.

Obr. 134. Rcudnice. Část’ okna ve východním křídle ochozu.

Kapitulní síň 15'40 m dl. a 5'30 m sir., je zbudována z lámané opuky, pouze ozdobné články jsou z tesaného pískovce; tvoří obdélník zaklenutý třemi klenbami křížovými (asi v 17. století byla přepažena hmotnou zdí na dvě místnosti). Hladké

stěn}' jsou omítnuty; z jejich rovnosti vystupují v koutech a na delších stranách přípory spočívající na vysokých patkách sestrojených z osmihranu; krátké a tenké dříky jsou průseku kulatého, na tři čtvrtiny vypuštěné. Hlavice poměrně velké nesou pěknou výzdobu plastickou a sice jsou vytesány:

1. v jiho-východním koutě — dva velké listy dubové (obr. 125);

obloučková výzdoba vějířovitá;

2.    v jiho-západním koutě

3.    na východní zdi — lev a okřídlená obluda proti sobě kráčející,

nad nimi stojaté listy (obr. 135);

4. na západní stěně — dvě řady stylisovaných dubových listů. (5. a 6. jsou zakryty vezděnou příčkou);

7. v severovýchodním koutě — kočkovitá nestvůra s lidskou hlavou, oděná kuklí a dlouhým pláštěm, ocas její končí jedním ze čtyřlistá nad obludou vytesaných (obr. 136);

'íÉÉrelpšisfe

« ■ '1 WřA,d-

■H

í*#¹

Obr. 136. Roudnice. Hlavice přípory v kapitulní síni.

8. v severozápadním koutě — silně porouchaný fragment hlavice s podobnou nestvůrou, oděnou v plášť.

Žebra tří klenbových křížů mají tentýž průsek jako žebra ochozu a postranních lodí; stýkají se ve třech kulatých deskách, na nichž vytesán jest znak pánů z Dražíc a měsíc s tváří, třetí ozdoba uražena (obr. 118 a 121).

Zařízení kostela pochází kromě starších tabulových obrazů a některých fragmentů z 18. století.

Obr. 135. Roudnice, Přípora v kapitulní síni.

Hlavní oltář, barokní z umělého mramoru šedé a červenavé barvy s ozdůbkami ze dřeva řezanými a pozlacenými, tvoří velký výklenek s každé strany doprovázený třemi sloupy korinthskými. Uprostřed stojí pozlacený svatostánek, po jeho stranách klečí dva andělé životní velikosti; nahoře malý obraz sv. Rodiny převýšený krucifixem. Celek pěkné dílo asi z polovice 18. století. (Pamětní kniha udává asi omylem, že oltář zhotoven byl

r. 1791 od Jana Ignáce Koniga, jenž umění stukatorskému se naučil od'. Hennevogla).

Dva svícny mosazné po stranách hlavního oltáře, 135 ív* vysoké,, znamenité práce 17. století; spočívají na třech koulích držených ptačími

drápy, spodní okraj je zdoben rytou rozvi-• J linou; dřík složen ze spodního článku hruškovitého se třemi hlavami andílků, z rýhovaných článků kulového, kuželovitého a z prstenců.. Svícny tyto věnoval kostelu prý řeznický cech (obr. 137).

Kredenčnístůl s oltářovitým nástavcem, celý z umělého mramoru s ozdůbkami. ze dřeva řezanými a zlacenými; uprostřed rokokový rámec s obrazem P. Marie; práce štukatéra Jana Ign. Koniga z r. 1776.

Zábradlí před hlavním oltářem, kamenné, pěkně barokně zdobené, uzavírá se kovanými dvířky z 18. století.

Postranní oltáře: Oltáře Matky Boží boleslavské a sv. Jana Nep. v kněžišti, z umělého mramoru s dřevěnými a pozlacenými sochami sv. Václava a Ludmily, sv. Prokopa a Vojtěcha a s kartušovými rámy rokokovými, z let 1762—1763; štukatérská práce na nich pochází od Jana Hennevogla, občana roudnického.

Oltář sv. Barbory v severní lodi z umělého mramoru s velkým obrazem téže světice a s dvěma sochami sv. Kateřiny a Alžběty ze dřeva bíle natřeného; postaven asi r. 1751 za 700 zl.

Oltář sv. Anny v jižní lodi, předešlému podobný, s obrazem téže a se sochami sv. Joa-chima a Anny, byl postaven někdy předr. 1760.

Obr. 137. Svícen mosazný, 1‘35 m vys.

<1

4^

Oltář sv. Josefa v severní lodi z umělého mramoru s anděly a velkým obrazem, postaven byl r. 1768 od Jana Hennevogla za 400 zl. Oltář v jižní lodi se stolem z umělého mramoru (18. stol.) a se soškou bolestné P. Marie ve starší skříni ozdobené kroucenými sloupky, prohnutou řimsou a hojnými ozdobami stuhovými a rozvilinovými ze dřeva pozlaceného a postříbřeného, z konce 17. stol. (tato skřínka pochází prý z bývalého hlavního oltáře).

Oltářní stůl předešlému podobný, jako ostatní práce z umělého mramoru znamenitě provedený v pol. 18. stol. Nad ním obraz Ukřižování, Páně na dřevěné desce, ze 17. stol.

/V

;

f

Ť

v

■

■

/

- :<■ -

;•

.

'

s,

52

§£

<1

tu

g%Jpíj

tl

Wi

kí

O*

‘ «r>

01

V -■

IIP*

£-'Vr:'ťJ-

<T3

Lt

; 0!

42

/ru?i

P5E

»w

“W,J

tt

<sO

£s0%‘

0'mtiŘ* _

I í* ;

hs

Bil

gK

r?

JflřŠ

*

rPiř

m

■t

J;-

íjI

ilHl

^■'4 0 jSf

av>

i?

řV

ěé*

>-

»o?

i -v * ■

teáiirfi

91

í.,Vv

4£gt ,

iípfe,

W &R

BP»!

■ :f'

*1?

yp

f: ',ep

K, BELLMANN PHOTOTYP

Smrť Panny Marie, tabulový obraz z druhé polovice 14. století,

v proboštském chrámě Roudnickém, i’48 m vys., I'l8 m šir.

Oltář sv. Vavřince v kapli pod jižní věží, dřevěná architektura sloupová s obrazem na plátně a reliefem hříšných duší v plamenech (ve stole-oltářním) z r. 1739, nevelké hodnoty umělecké.

Tabulový obraz Smrti Panny Marie (tab. VI.) vzácné dílo doby Karlovy na dřevěné desce P48 m vysoké a 1T8 m široké, potažené plátnem a křídovou vrstvou. Matka Boží oděná pláštěm modré a růžové barvy a bílým závojem klesá na lůžko prostřené bílým prostěradlem a pokrývkou i polštáři z bohatého zlatohlavu. Nad umírající zjevil se Spasitel, an žehná a přijímá duši své matky, korunovanou a oděnou v bílé rouško. Kolem se shromáždili apoštolové s hořícími svícemi; poznati lze sv. Jana, jenž zachycuje klesající tělo Panny Marie, a sv. Petra, jenž stojí přímo za Spasitelem; tři usedli do popředí čtouce z veliké knihy. Pozadí tvoří gotická architektura s pilíři a oblouky šedé barvy a s klenbou červenou; půda obrazu byla původně celá zlacená a pak teprve (částečně i později) přemalována. Znamenité dílo mistra vynikajícího jak v komposici tak v kresbě i barvě. Kresba jest poměrně správná, místy vyznačená širokými, hnědými konturami; do vlasů a vousů kresleno špičatým štětcem. Barva jest jemně nanášená, velmi pečlivě rozetřena, šitá a souladná, při modelaci použito jemných přechodů; barva pleti je silně začervenalá, plná v tonu. Mezi významnými typy hlav vyniká zvláště zajímavý typ propracované tváře Kristovy. Celkový dojem díla, jež vzniklo patrně pod přímým, vlivem italským, sienským, jest velmi ušlechtilý, vážný a vznešený. Obraz, jehož barva místy odprýskává, jest ostatně dobře zachován; byl v minulém věku na hořejším okraji nastaven a o kus architektury zvětšen.

Dvě křídla skládacího oltáře (obr. 138. a tab. VII.) z polovice 14. století, 1'48 m vysoká a 0485 7n široká (bez mladších rámů 0'135 m šířky). Na předních stranách, kdysi vnitřních, plátnem a křídovou vrstvou potažených a dobře Zachovalých jsou zobrazeny celé postavy Madonny s dítětem a Ježíše Krista. Panna Marie v ušlechtilém, nenuceném postoji má tvář velmi jemného a ušlechtilého typu s drobnými tvary očí, úst i nosu, výraz naivně nevinný. Na rozpuštěném, zlatovém vlasu spočívá korunka posázená kameny (malovanými). Roucho a plášť splývající v klidných složkách jsou modravé barvy s červenou podšívkou. Ježíšek na levici matčině sedící jest roztomilý hošík se zdravou plnou tváří, veselým pohledem, plavými kučery, oděný v modrý šat; drží jablko. Pod pláštěm Madonny kupí se prosebníci v jichž čele klečí císař (s podobou Karlovou) a papež. Pozadí je zlaceno a členěno šedou architekturou gotickou o třech obloucích, z nichž střední je polokruhový. Na druhém křídle Kristus ukazující své rány, jest na nahém těle oděn pouze modrým pláštěm, červeně podšitým; na jeho hlavě význačného typu leží trnová koruna. Dole seskupeni prosebníci s biskupem v popředí. Oba obrazy, zvláště však první, náleží k nej znamenitějším výtvorům českého umění za doby Karlovy; jsou prodchnuty uměleckým duchem v pravdě vznešeným stejně hluboce produševněny jak dokonale technicky provedeny. Hladké rámy pokryté:.

úponkovým ornamentem klidné červené barvy byly přidány v době pozdější asi na rozhraní doby gotické a renaissanční. Na kdysi zevnějších

*>/:

•M

fc

■Ml*

<'Cr

li

...

i:

‘ >. Mi .

f~'x> '

ti:

‘k ;

■

-    ■* 1 v

!gg

sE-

r:WÍ

„v -1&mr.^ -%h

Obr. 133. Roudnice. Zevnější strana oltářních křídel ze 14. stol., l⁻75 ni vysokých.

stranách křídel, celkem jednodušších, jsou namalovány opět Matka Boží a Spasitel ukazující své rány. Matka truchlící, zahalená do červeného pláště zeleně podšitého, má ruce na prsou křížené, hlavu nakloněnou,

»*

HO »

FV

r-

■a

/W

kk

H.

a I

41 :|

tel! í

w*"¹ ■ ■■»*»’

m-

KS*

ffi

IW;>

/a

fC

- \ř ■

gs

j*

fl *

TO

pí

ft'

1,'i

'■SK®? -? "’ TJC’ ttrr

J* *

ni***

'*1

PSsai

ašsssassšaaafcK

mm

K. BELLMANN PHOTOTYP.

Křídla oltářní v proboštském chrámě roudnickém z polovice 14. století, orámování mladší (výška 1-75 m).

-

'V'v

' ■ . V'

' '

;

.

-

' •

-

/

>

>

;

l . .

' •

I

amtfl x bomiitt x millrstmo x gttabnngenfrsimn x guabragesitttu r. cdaun x tonpMum x esí x Í;oc x opus x pór ntagisfrum x ířjomam ranfrifusorom x ctutíaíts x pragensia.

Wlpk

Nad nápisem opakuje se třikráte relief ukřižovaného Pána Ježíše.

Monstrance celá stříbrná a pozlacená, 0'65 m vysoká; noha s vykrojo-vaným okrajem a s bohatě tepanými ornamenty kar-tušovými, v nichž jsou hrozny vína a klasy pšeničné; v předu nápis:

Pro Eccl.

B. MARJAE: Virg:

Nascentis Raudnicij Ao MDCCLXIII sub Prae-posito

Ioanno We(nzel Petz.

Nodus vásovitý, záře paprskovitá s kartuší, kterouž zdobí plně lité hlavičky andílků, postava Boha Otce a holubička;: korona a melchisedech. jsou posázeny velkými barevnými skly. Dobrá práce o-značená: AIT.

Značky na monstranci a na kalichu.

Monstrance menší,.

Obr. 139. Roudnice. Monstrance z r. 1763, vysoká 065 m.

měděná a pozlacená, 0'50m vysoká; noha ovální s tepaným obloučkovým ornamentem, nodus vásovitý, záře s dvěma kartušemi^ holubičkou sv.

bílou a zlacenou, s reliefy Boha Otce a dvou andělíčků Ducha; slabá práce z druhé pol. 18. stol.

Kalich stříbrný a pozlacený, 025 m vysoký, na šestidílné noze ozdobené stuhovými ornamenty tepanými, nodus hruškovitý s andělskými hlavičkami, číše se stuhovou výzdobou; bohatá práce velmi pěkně tepaná, z první pol. 18. stol.

Kalich (obr. 140) stříbrný, částečně pozlacený, 0*27 m vysoký; noha kruhová, slabě vykroj ováná, celá pokrytá pěkně tepanými a rytými květy a rozvilinami, s třemi přišroubovanými hlavičkami cherubínů; nodus se stojícími třemi andílky, jež drží velkou kytici tvořící jádro jeho. Cíše má prolamovaný, bohatě tepaný plášť s třemi andílky držícími odznaky umučení Páně, mezi květinovými ozdobami. Velmi pěkná práce augšpurská označená: HIE.

3Í.I

kSS|!

-r,4sr

Lampa pro věčné světlo, před hlavním oltářem z postříbřeného plechu, pozdní rokoková práce vytepávaná, nevalné hodnoty. Lampa pro věčné světlo v jižní lodi zavěšená, z mosazi, s třemi hlavičkami andílků, renaissanční.

Sv'

K a s u 1 e a dvě dalmati ky červené s applikovaným barevným ornamentem rozvilinovým a stuhovým na bílé půdě, z 18. století.

v]

Dva obrázky P. Marie a zvěstujícího anděla malované na měděném plechu, 0'33 ni vysoké a 0*24 m široké, z polovice 18. století, asi vlašského původu; v barokně vyřezávaných rámcích.

ť-t šěstM

Obr. 140. Roudnice. Kalich, 0'27 m vys., augšpurská práce.

Kříž z černého dřeva s tělem ukřižovaného Ježíše Krista ze slonové kosti (toto 0'46 m vysoké), dobrá práce z druhé polovice 17. století, v sakristii postavená.

Rám pro obraz byzan-tinské Madonny na plátně malovaný; slušně řezaná práce 18. století s ornamentovanými stuhami, suchým akantem, růžemi a s andělíčkem, jenž drží lidskou lebku.

Zvon pocházející z kostela na Řipu (kdež byl ukraden a po objevení krádeže ve zdejší sakristii uložen) asi 0’60 m vysoký a tolikéž v průměru čítající; na hořejším okraji obíhá nápis:

x ígnío -f- ptmtt slit meimjE x maíítírr bop; -f- a graaídjo madam.

Pod nápisem na plášti postavy sv. Pavla a jiného světce.

12*

Zbytek dřevořezby ze skládacího oltáře pocházející, relief klanění se tří králů, ze 16. stol., zajímavá práce nevelké hodnoty umělecké s původní polychromií, 0'90 m vysoká a 095 m široká (v oratoři uložená).

Dva kancionály na papíře psané z polovice 16. století, ozdobené několika začátečními písmeny a úponkovými ornamenty na okrajích listů, avšak bez valné hodnoty umělecké; vazby jsou potaženy bílou kůží, pěkně ornamentovány a okovány; jedna 048 m vys. a 0'37 m šir., druhá 0'39 ni vys., 028 m šir.; kancionály tyto byly roudnickým literátům věnovány r. 1591 od probošta Jana Muzofila.

Nynější proboštské obydlí, tvořící hořejší patro nad ambity jest později zbudováno, umělecky zcela bezvýznamné. Na východní straně nalézá se zazděný portál z pískovce tesaný, v polokruhu zaklenutý; v cípech růže, nad vodorovným kládím s třemi triglify a řimsou kříž mezi dvěma volutami, renaissanční z druhé pol. 16. stol.

Zvonice na kopci nad proboštským kostelem r. 1715 vystavěná na základě čtverečném, 10'5 m široká, o třech patrech; v přízemku s dvěma kulatými okny (lichými) na každé straně nápodobuje se rustika. První a druhé poschodí jest hladce omítěno, vystupujícími římsami vodorovně děleno a na každé straně sdruženými lesenami doprovázeno; dole jsou na každé straně dvě polokruhová okna, nahoře dvě vysoká okna polokruhy překlenutá, s balustrádami v poprsnicích. Střecha stanová, nízká, cihlami krytá, zakončená cibulovitou lucernou.

Zvony: 1. Výška cca. 1 72, průměr 1‘78*«; ucha posázena řadami perel, kolem koruny obíhá nápis do tří řádků dělený úzkými proužky ornamentálními:

LETHA PANIÉ • M • D • XLI • SLIT GEST TENTO ZWON SKRZE MATIEGE SSPICZE DEN SWATE LIDMILLY KE CZTI A K CHWALE PANV BVOHV PANNIE MARIGI

Y WSSi RZYSSI NEBISKE S RADAV A POMOCZY VROZENÉHO A STA-TECZNEHO RYTIRZE PANA KARLA DVBANSKEHO Z DVBAN NA LIBISSICYCH A RAVDNICZY TYZ

SKRZE PANA WOLDRZYCHA DIEDICZE TYHOZ PANA A ZA PVRG-MISTRA GIRZIKA KALYKA A SPOLVTOHO CZaSV RADNÍCH Y WSSII

OBCZE RAVDNICZKE

Na plášti uprostřed veliký medailon s reliefem sv. Trojice: Bůh Otec drží mrtvé tělo Ježíšovo oplakávané anděly, nad ním holubice sv. Ducha; z druhé strany medailon s reliefem Zvěstování P. Marie. Dole obíhá listový pásek rozvilinový, nad ním v předu špatně vylitý medailonek.

2. Výška P34 ?#, průměr 1'43 m\ na uchách ornamentální pásky, kolem koruny dvouřádkový nápis:

KE CZTI A CHWALE PANV BOHV WSSEMOHVCIMV GEHO SINV MILEMV Y DVCHV SWATEMV NE GME NV GINEV NEZ TOBIE SA-

MEMV TOBIE BOHV SWE

MV DIEKVGI ZES MISTROWSVI DOPOMOHL SWEMV SLEPEMV MATIYOWI LÉTA • M • Vc XXXVI W SOBOTV NA + S + M + MAGDA-LENV • ZA FARARZE KNIEZE WACZLAWA Z STRIBRA.

V předu na plášti postavy sv. Václava a Zikmunda.

3. Výška 1'05 m, průměr 1T0 m; ucha se šupinami, kolem koruny ve dvou řadách ptáci s ovocem a visuté akantové listy; na plášti Ukřižovaný, pět otisků vrbových listů, dva ptáci a    __

dvě znamení.

Nápis:

CHRISTVS MORTVVS EST PROPTER PE-

CATA NOSTRA

ET RESVREXIT PROPTER IVSTIFICATIO-

NEM NOSTRA M.

STALO SE ZA AURZADV PVRMISTRSKEHO TOHO CIASV PANA IACVBA SSTENDORFA LÉTA A DNE SVRCHV PSANÉHO Na druhé straně malý medailon se znakem zvonařským; pod ním v pravoúhlém rámu nápis:

LETHA 1619 PRZEDNIE KE CZTI CHWALE PANA BOHA WSSEMOHAVCZYHO A K BVDAVCY WIECZNE PAMATCZE ZADVSSI KOSTELA RAVDNIZCKEHO A SLOWVTNEHO PANA MATAVSSE WORZISSKA ZWONARZE MIESTIENINA Y TAKÉ OSOBV RADNÍ W MIESTIE RAVDNICZY NAD LABEM TOLIKÉŽ ANNY MANZIELKY GEHO SLIT GEST TENTO ZWON NA WLASTNI NAKLAD

ít

Ml

li!

II

Obr. 141. Roudnice. Znamení na zvoně.

TYCHZ MAN

ZIELVW WSSAK SPRZIDANIM K NIEMV KV POMOCZY GEDNOHO MENSSIHO STARÉHO ZWON V R A VDNICKEHO A TO ODE MNE

TOMASSE

FRYCZE ZWONARZE MIESTIENINA RAVDNICKEHO.

Dole tři listy vrbové a kolem řada visutých akantů.

Kolem kostela prostíral se kdysi hřbitov, nyní zahrádka.

Kostnice asi z první polovice 18. stol. stojí zřícena nad kostelem; byla původně výstavná, pěti oblouky v předu otevřena.

Náhrobní kameny: 1. Deska pískovcová, v ambitě ležící, T80 tn vysoká a 0'90 m široká, v hořejší polovici vyplněná nápisem:

LETHA • 1598 W PATEK W NO CZY NA SOBOTU PO NEDIELI LETARE UMRZÉL VROZENY PAN JAN Z FFRANKENOWA HEYTMAN PAN STWY TOHOTO RAUDNICZKEHO A POD TÍMTO KAMENEM GEST POCHOWAN OCZEKAWAGE BLA HOSLAWENEHO WZKRZISSENI

Dole znak s velkými fafrnohy, v šikmo děleném štítě přední polovice koně, v klenotu přílbice s dvěma křídly.

Ve hřbitovní zdi kolem kostela jsou zazděny:

2. Deska z červeného mramoru, 2'00 m vysoká, 1*18 m široká; nahoře v jednoduchém orámování nápis:

VROZENEG A STATECZNEG RITIRZ PAN IAN

LIPOLT CHRT ZERTINA NA ZWOLENIEWSI A SLATINIE.

GEHO MILOSTI C1SARZSKE RADDA SAVDCE ZÉMSKEG MISTODRZICI W KRALOWSTWI CZESKEM A HEGTMAN KRAGE SLÁNSKÉHO VMRZEL 28 AVGVSTI LÉTA 1625.

W TOMTO CHRAMIE PANIE ODPOCZIWA OCZEKAWA GE WESELEHO ZMRTWICH WSKRZISSENIE AMEN.

Pod nápisem prázdné místo asi pro nápis další. Dole dva znaky, na prvém ve štítě šikmé břevno a v klenotu chrt na polštáři, na druhém panák ve štítě i v klenotu. Dole plochá kartuš s letopočtem 1625.

3. Pískovcová deska částečně v zemi zakrytá, 088 m široká, více než 1'40 m vysoká. Nápis:

AD CáenaM Verae VItae

VoCatVs

REVERENDISSIMVS PRAENOBILIS AC PRAECELLENS DOMINVS ANDREAS LANGKHAMMER BOEMVS SCHOENFELDENSIS PRAEPOSITVS RAVDNICENSIS MENSE APRILI * DIE XII AETATIS SVE XLIII ANNORV CVIVS DEMORTVM CORPVS HIC IN DOMINO REQUIESCIT.

Jiné s nečitelnými nápisy; (nyní ztracený kámen p. Joachyma Krocyna z Drahobeyle z r. 1591 cituje Pavla 1. c. 27.),

KLÁŠTER kapucínský s kostelem sv. Václava založili Polyxena z Pernštejna a její manžel Zdeněk Vojtěch z Lobkovic; r. 1612 vyvoleno místo pro klášter, 3. května 1615 základní kámen položen od arcibiskupa Lohelia; téhož roku jmenován P. Gabriel Bavarus praesidens fabricae. Kostel byl vysvěcen 2. srpna 1628 a r. 1729 opraven.

Kostel jest jako ostatní klášterní budova zcela jednoduchý, umělecky bezvýznamný, s jedinou lodí (16*70 z/z dl. a 9 m šir.) a s kněžištěm (5*20 m dl. a tolikéž šir.). Stěny jsou hladké, okna pravoúhlá, klenba necko-vitá, barokní oltáře slušné ale bezvýznamné.

Obraz Madonny s Ježíškem, na dřevě malovaný, 0 92 m vys. a 0*79 m šir. Do zlaté půdy jsou vtečkovány ornamenty, dva andílkové a na hořejším kraji nápis: LETHA • M • CCCCC • XIII DD.

Tab. IX.

K, BELLMANtf FHOTOTYP.

msf-

íl

visi

Cti

!pr

mm

-'saw

'—iSĚAi

>>

v,'

Kli

w/

fa

Obraz Matky Boží s Ježíškem z r. 1513 (výška 0-92 w) a ze dřeva řezaná mísa s hlavou sv. Jana Krt. z r. 1501 (průměr 0-78 m),

obé v kapucínském klášteře roudnickém.

:

ň.

■

m

Na rámu malé obrázky: Zvěstování P. Marie, Navštívení P. M., Narození Páně, Klanění se tří králů, Vzkříšení, Nanebevstoupení Páně, Korunování P. Marie, Smrt P. Marie. Ostatní plocha rámu je zlacená, tečkovaným ornamentem pokrytá. Celek velmi dobrá práce, v malých obrázcích na rámu karakteristická pro začátek 16. století (tab. IX.).

Dřevořezba představující sťatou hlavu sv. Jana Křt. na široké míse, -na jejímž lemu obíhá nápis minuskulní, vztahující se k smrti sv. Jana Křt. (Evang. sv. Math. 14, 8) z polovice uražený. Hlava pěkně řezaná, v životní velikosti, s původní polychromu, pod ní letopočet 1501; mísa měří 0*78 m průměru (tab. IX.).

Deska kamenná v kněžišti zazděná, se znaky lobkovickým a pern-:štýnským, přenesená z portálu bývalého kostela sv. Václava; ze začátku 17. stol., V20 m vys., 1*15 m široká, běžná dekorativní práce.

Šest svícnů z děloviny plně litých, trojnožky 0'42 m vysoké, pěkné barokní úpravy i výzdoby, 17. stol.

Monstrance z měděného plechu postříbřená a pozlacená, asi 0'60 m -vysoká, s pěkně tepanými ornamenty obloučkovými na noze, s kartuší a andělskými hlavičkami na záři, posázená velkými, barevnými skly.

V refektáři velká malba olejová na plátně, představující Ježíše Krista u Šimona na hostině, dosti dobře malovaná podle podobných obrazů benátských mistrů ze 17. stol.; Marie Magdalena, pěkně kostýmovaná postava. V téže místnosti 11 obrazů s poprsími řádových světců.

Na chodbě pět podobizen dobrodinců kláštera, poprsí Václava, Ferdinanda, Filipa, Ferdinanda Filipa a Josefa Františka z Lobkovic.

KOSTEL sv. Václava při stavbě dráhy zbořený, byl r. 1310 od biskupa Jana IV. z Dražic vystavěn při Labi na konci mostu, jak poznati lze dle Portova pohledu na město Roudnici z r. 1668. Vyobrazení se zachovalo kromě na řečeném výkresu, též na polohopisném plánu v zámeckém archivu roudnickém, pojmenovaném: »Dominium Raudnitzense .... deline-atum 1696« a na výkresech E. Herolda v Květech a v Památkách archaeo-logických otištěných. Dle těchto byla jednoduchá, gotická budova jeho orientovaná, jednolodní, s kněžištěm do pěti stran osmihranu zakončeným; opěráky měly ústupky. Okna byla velká a štíhlá, dvoudílná a kružbami opatřená. Přístavek se sakristií na severní straně zdá se býti pozdější a současný s renaissančním průčelím, jehož jediný zbytek, znak lobkovický a pernštýnský, zachoval se v kapucínském kostele sv. Václava. Zdeněk z Lobkovic a jeho manželka Polyxena z Pernštejna dali totiž starý kostel sv. Václava v letech 1609—1612 opraviti, po čemž vysvěcen byl na jméno Panny Marie, kdežto jméno sv. Václava přeneseno bylo na nově založený kostel kláštera kapucínského. Podle účtů z roku 1609 prováděl stavbu Santini, jehož návrh a půdorys docela nového kostela se chová v zámeckém archivu.

KAPLE sv. Viléma při silnici do Hracholusk vystavěná r. 1726 od kněžny Vilémíny Althanové, provdané Lobkovicové, je pěkná barokní budova základu obdélníkového, vystavěná z lámaného kamene a omítnuta. Průčelí je v půdorysní linii prohnuté a sice uprostřed vedmuté; po stranách stojí seskupené pilastry nesoucí oblomené kládí, v hořejším patře vedle středního štítu s vybledlou malbou a zakončující řimsou dvě kamenné sochy sv. Jeronýma a sv. Marie Magdaleny, celé postavy životní velikosti, docela neoděné. Na štítě kovaný kříž mezi dvěma kamenými andělíčky. Podélné zdi orámované pilastry jsou prolomeny každá jedním oknem; toto v segmentu zaklenuté a ploše orámované. Portál je obložen profilovaným pažením pískovcovým a korunován řimsou s volutami, na nichž sedí dva andílkové držící pláštík nad sdruženými štíty se znakem lobkovickým a s monogramem F v A (Fůrstin von Althan). Střecha krytá taškami spočívá přímo na kopuli, z níž vystupuje uprostřed lucerna s třemi okénky; na zadní straně ozdobný vikýřek pro zvon. Vnitřek kaple tvoří obdélník 7⁻20 m dlouhý a 5‘80 m široký, zaklenutý kopulí s lucernou. V slušně řezaném rámu oltářním nalézá se obraz na plátně, představující sv. Viléma, valně zašlý.

Klenbové fresky představují v kopuli sv. Trojici, Boha Otce a Syna s holubicí, trůnící na oblacích nad zeměkoulí povznášenou anděly a obklopené dalšími anděly, jež přinášejí odznaky umučení páně, zvláště velký kříž; v pendentivech allegorie víry, lásky, naděje a spravedlnosti, sedící ženy mohutných tvarů. Dílo provedené asi hned po vystavění kaple r. 1726 jest stejně znamenité v rozvrhu celku jak virtuósní v technickém provedení. Koncepce vznešená, kresba plynulá a jistá, barva světlá, jemná v odstínech, perspektiva vzdušná, celý dojem harmonický a elegantní. Provedl bezpochyby V. V. Reiner.

Kaple sv. Rosalie při silnici do Doksan vystavěná r. 1718 knížecím stavitelem Antonínem Ritzem od měšťanů roudnických na upomínku řádění moru; v archivu zámeckém chová se původní návrh na průčelí a půdorys. Umělecky bezvýznamná stavbička, uvnitř kulatá; zevnější stěny jsou do tří stran v půdorysní linii vedmuté, uprostřed prostoupené stejným počtem menších vydutých úseků kruhových. Bez výzdoby, zařízení chudé.

Kaple sv. Josefa naproti gymnasiu byla vystavěna vletech 1767 až 1777 jako jednoduchá budova, uvnitř 11‘SO m dlouhá a 7'20 m široká, skládající se z menší předsíňky a z větší čtverhranné prostory, která je zaklenuta kopulí na pendentivech, nesoucí čtyřokénkovou lucernu s pěkně kovaným křížem. Klenba je zdobena zběžnými, avšak slušnými fresky z druhé polovice 18. století, představujícími na cípech čtyry svaté evangelisty, uprostřed Zasnoubení Panny Marie a Útěk do Egypta, veliké to skupiny o mnohých figurách.

Hlavní oltář z umělého mramoru s velkými dvěma anděly tvoří rám obrazu smrti sv. Josefa, slušná práce z druhé polovice 18. století.

J

1

:

■■ty

H

gig

v

&

E

mr

H

a

¹

1

■É

r- 'i

~ r^:- - 'A

n

■-a

Obr. 142. Roudnice. Malovaná deska v kapli sv. Josela, ze 14. století

£2

-

,

t

Jjy

řába(CTij-&«

s

1

i

.... ;

m

i* i

A-

gy

M

Z téže doby dva obrazy na plátně představující sv. Kateřinu a Barboru, vlastně pěkné podobizny mladých dám v módních kostýmech.

Malovaná deska dřevěná, 0'92 m dlouhá a 040 m široká, členěná lichou kružbou vyřezávanou na tři pole, v nichž jsou namalovány tři poloviční postavy, Spasitel mezi sv. Petrem a sv. Ondřejem (obr. 142.). Pěkná práce ze 14. století, ve figurální části poměrně velmi dobře Zachovalá; kdysi zlacené pozadí je olejovou barvou hrubě přetřeno.

Sloup na náměstí na čtverhranném, vysokém podstavci kulatý dřík v první třetině ovinutý čtyřmi hlavičkami andílků a zakončený korynthskou hlavicí, na níž stojí socha sv. Vavřince, nevalné hodnoty umělecké; z doby kolem roku 1700. Sloup se sochou sv. Jana Nep. při cestě na Řip; na čtverhranném podstavci označeném letopočtem 1721 stojí vysoký kulatý sloup jehož těžkopádná barokní hlavice nese sochu nevelké hodnoty umělecké.

V-¹

Zbytky morového sloupu, stá-vavšího kdysi u zbořeného kostela sv.

Jíl

Obr. 143 a 144. Roudnice. Otisky pečetidla městského z r. 1570 a soudního z r. 1559, skut. vel.

Václava; jsou to pískovcové sochy Panny Marie, sv. Jana Nep., Václava, Víta a Prokopa (nebo Vojtěcha?), provedené r. 1699 od roudnického kameníka Christiana Ge-behlera (dle kontraktu v zámeckém archivu za 171 zl.; na účtu podepsán též zednický mistr Nicola Com r. 1704. Nyní uloženy jsou v zahradě vedle průčelí hlavního kostela.

Bývalá RADNICE, nyní novou budovou nahražená, byla pěkná budova renaissanční s loubím, o dvou patrech, zakončená ozdobnými štítky-Jest vyobrazena na pohledu Portovu z r. 1696 a na obraze z r. 1713 v městském museu roudnickém (vyobrazení se různí od sebe).

PEČETIDLA městská, chovaná na městském úřadě, stříbrná:

1. největší (obr. 143), zavěšené na řetízku, ozdobně a jemně ryté jak na držátku a na zadní straně, kdež jsou rozviliny a letopočet 1570, tak na výrazu 0’04 m v průměru měřícím; v jeho středu znak města, kolem nápis:

SIGILLVM © CIVITATIS © RAVDNICENSIS -(-

2. menší ze 16. století s držátkem hladkým, výraz předešlému podobný, ne tak hluboko rytý, 0'034 m v průměru široký; kolem znaku týž nápis drobnými majuskulemi.

3.    malé, výraz 0021 m v průměru čítající, drobně ale bez porozumění znaku vyrytý; nápis jako při předešlých.

4.    z r. 1631, výraz 0'038 m v průměru čítající, dosti hluboko ale hrubě rytý, se znakem a nápisem:

SIGILLVM © CIV1TATIS © RAVDNI © CENSIS © 1631 ©

5. z r. 1635, výraz 0033 m průměru, nedovedně, velmi mělce vyrytý znak a nápis:

• SIGILLVM • CIVITATIS • RAVDNICENSIS © A © 1635 -f-

6.    železné pečetítko z r. 1635, výraz 0‘026 m v průměru měřící se znakem a nápisem jako předcházející.

7.    soudní pečetítko (obr. 144) stříbrné z r. 1559; výraz měří 0'03 rn v průměru na něm pěkně vyryt soudce na křesle, kolem nápis:

SIGILLVM © 1VDICIS © RAVDNICENSIS © 1559.

Na zadní straně vyryto :

SVB OFFICIO PAVLI KONSTANTINI 1559.

V MĚSTSKÉM MUSEU kteréž se zařizuje na radnici, chovají se

vedle jiných drobností:

Sklenice ze zelenavého skla, 0‘098 rn vysoká 0T17 m široká, poněkud se úžící, posázená skleněnými kapkami bílé, modré a červené barvy; ze 16. století. Na cínovém víku, později přidaném, vyryto: ESG—1659.

Cechovní skříň dřevěná, neozdobená a cínová konev s dvěma pohárky menšího cechu zednického; konev jest 044 m vysoká, plášť hladký s vyrytými odznaky cechu zednického a jmény:

NICOLAVS

WIETERNY

WENTZEL

REINER

MATIEG

KRISTIANELLI

IOHANN

SYROWEG

SIMON LIMON 1738.

Na uchu cínařská značka (nejasná) a městské znamení litoměřické.

Na pohárkách zcela hladkých vyryto: MSZZZ 1733.

H m o z d ý ř železný z r. 1697. Talíř bíle polévaný, na okraji zelený věnec s písmeny GS. Mísa se zeleným okrajem a středním květem; na

1689

dně značka HB. Cínový džbáneček z r. 1782.

Pozemkové knihy odevzdané do musea od c. k. okresního soudu. Památky cechu ševcovského.

VĚŽ MĚSTSKÁ postavená v době gotické na základě čtverečném, 7'00 rn široká, z lámaného kamene zbudovaná, v novější době hladce omítnutá a nárožními kvádry význačená; okénka nepravidelně umístněná jsou malá, obdélníková, na hranách šikmo seříznutá. Nad gotickou vrchní římsou ze zpod vyžlabenou a oblounem opatřenou obíhá dřevěná pavlač;

střecha nízká, stanová, šindelem krytá, zakončená otevřenou lucernou s cibulovitou bání ze 17. až 18. stol.

MLÝN, budova malebně položená při břehu labském, obdélníkového základu, jednopatrová, na úzkých stranách ozdobená pěknými štíty; byl vystavěn v letech 1738 —1744 od vodního stavitele Václava Školy a mlynáře litoměřického Jakuba Lyskovce; podrobné listiny v archivu roudnickém, vyobrazení v Sedláčkových Hradech a zámcích VIII., 180.

PIVOVAR vystavěný od Antonia de Porta, jenž v lednu r. 1672 podává knížeti Václavovi návrh na pivovar, jemuž se žádný v Cechách vy-rovnati nemá; býval dle starého vyobrazení (Dominium Raudnitzense . . delineatum 1696, v zámeckém archivu) pěknou budovou o třech křídlech dvoupatrových opatřených pěknými štíty; zbyla však pouze nepatrná část’.

DUM č. 161 »na Hrádku«, s patrnými zbytkybývalé výstavnosti z druhé polovice 18. století, ozdobený na nárožích pilastry, na oknech oblomenými římsami. Dle výroku pamětníků býval kryt mědí; nyní sešlý.

MOST kamenný přes Labe, (Gruber 1. c. III 22, Neuwirth 1. c. I 217, 319 a 574, Braniš II 15) zbudovaný od biskupa Jana IV. z Dražíc, jenž vida (dle starého zápisu otištěného u Bienenberga, Versuch III. 56, u Paterý v Pam. arch. XI. 477 a u Neuwirtha, Gesch. d. bild. Kunst in Bohm. I. 610) na řece každodenně hrozící nebezpečí umínil si postaviti most; a poněvadž nemohl mistrů ku stavění mostu ani v Cechách ani v sousedních zemích nalézti, poslal ke dvoru papežskému pro mistra Viléma, budovatele mostu Avignonského, ve stavitelství mostů vemi zkušeného, s nímž byl osobně ještě za svého pobytu při dvoře papežském mluvil a který slíbil k biskupově žádosti přijíti do Čech. Mistr Vilém spatřiv posly a listy biskupovy nemohl vyzvání odříci a přibrav tři pomocníky Francouze přišel do Prahy. Pak počali ihned zřizovati první jímku k založení pilíře přímo v řece. R. 1333 v den sv. Bartholoměje, dne 24. srpna položeny slavnostně základy uprostřed řeky, načež titéž mistři s jinými na tomto mostě pracovali až provedli dva pilíře a jeden oblouk; následujícího roku mistr Vilém a jeho soudruzi od biskupa dobře vypraveni do své vlasti se navrátili, kdežto biskup jinými pracovníky domácími, kteří od oněch dostali úplné ponaučení, nákladné dílo do 2. října r. 1338 dokončil. Most tento byl již v 16. století prolomen a v letech 1540 a 1552 opravován, konečně ve válce třicetileté na dobro pobořen; ještě v druhé polovici 17. stol. pomýšleno na jeho opravu, ku kteréž však více nedošlo. Několik pilířů v řece stálo ještě v našem století, jediný oblouk zachoval se podnes na břehu pravém. Dle výkresu Portova z r. 1668 (tab. V.) a dle zbytků vykreslených od Herolda v Květech (1. c.) byl most na straně města věží opevněn (snad též na druhém konci); byl asi 170 m dlouhý a 4 7 m široký, rozpjetí polokruhových oblouků, jichž bylo prý osm (na výkrese sedm) obnášelo přes 16 m.

Jediný Zachovalý zbytek, celý oblouk na pravém břehu přiléhající ku železniční hrázi jest zbudován na lícních stranách z velkých, pěkně otesaných pískovců, kdežto jádro tvoří lité zdivo z drobně lámané opuky (podrobnější měření bylo v době hotovení soupisu zamezeno množstvím zde složeného dříví).

Roudničky.

Kulturní vrstva se střepy na »palonu«.

Sedlec.

Meč bronzový z hrobu kostrového, byl vystaven v národopisné výstavě.

Slatina.

KOSTEL sv. Jana Nep., filiální, ve 14. stol. farní, na konci 16. stol. o věž rozmnožený, r. 1746 opravený a v 19. stol. obnovený.

Budova orientovaná skládá se z gotického kněžiště, z renaissanční věže k severní straně přistavěné a z moderní lodi.

Zevnějšek celý zmodernisován, kněžiště pěti opěráky opřeno. Jedině portál ve věži ozdobný, orámovaný polokruhovým ostěním, jež jest ozdobeno růžicemi; v cípech pod vyloženou rovnou řimsou andělské hlavičky. Nad římsou štít s nápisem:

LETHA 1595 TATO WIEZE WNOWO STA WIETI SE POCZALA NAKLADE ZADYSSY TETO OBCE SLATINSKE ZA AVRZADU WAL ENTINA RYCHTARZE A KONOSSELVW ZEG MĚNA POSTAWENY SSYMONA TRHON SSYMONA SSYMAKA • JANA HONSA • SY MONA MICHALKA • SSYMONA DLVHAK A • OBAAY RZADV • KOSTELNÍKVW GIRZIKA STVCHLEHO • WITA • BATISIT • LAVS DEO.

Uvnitř jest kněžiště 8‘00 m dlouhé a 5'40 m široké, do tří stran osmihranu zakončené; vítězný oblouk bez ozdobného profilování jest goticky lomen. Hladké stěny prolomeny moderními okny. Jediný klenbový kříž a šestipaprskový závěr má žebra s trojstranným článkem středním a postranními žlábky; žebra sedí při zdi na jehlancových konsolech ozdobených lichými kružbičkami obloučkovými. Svorníky hladké, kulaté.

Hlavní oltář má kamennou mensu, v předu hladkou, na desce jednoduše goticky profilovanou; oltářní rám, slušná barokní práce. Podobně kazatelna zhotovená r. 1747 od třebenického truhláře Martina Poláka.

Socha Madonny s Ježíškem, gotická, 1 ’35 m vysoká, ze dřeva řezaná s původní, málo obnovenou polychromu. V boku silně prohnutá

postava, oděná spodním rouchem a pláštěm, jejichž mírně lomené záhyby klidně splývají; tvář mile naivní, čelo kulaté, ústa a nos drobné, vlas bohatý, rozpuštěný, na něm vysoká korunka s gotickými listy. Ježíšek úplně nahý, veselý hošík. Znamenitě Zachovalá práce 14. století.

sii

Dva rámečky miniaturních obrázků na hlavním oltáři, dovedně ze slámy pletené velké květy, karafiáty, tulipány a růžice, 0'35 X 0'32 m velké, z 18. stol.

Zvony: 1. Výška i průměr 098 m\ kolem koruny široký pás ornamentální s tritony; pod ním spirálovité ozdoby. Na plášti z jedné strany krucifix se sv. Václavem a Zykmundem, z druhé strany v pravoúhlém rámečku nápis: DO • WSI • SLATIN • TENTO ■ ZWON GEST • DIELAN • K ZADVSSI • SWA TÍHO WACZLAWA • MICHALKA LIBA • PRZIDAL • Z DOROTV • MAN ZELKV • SWV • PADESAT • KOP • LÉTA PANIE • 1 ■ 5 • 6 • 8 • MISTR • TOMAS.

2. Výška 078 m, průměr 0'84 m\ ucha s pletenou ozdobou, kolem koruny nápis:

x Me qíi; M M třrroale partit Bunl;u \) 1DžSBm smaíi;m 3. geí;o mtíe B)aíqe Bttapj fettín pmm brjBÍ

x an amen. x

Vi

W    'Mě

Obr. 145. Slatina. Dřevěná socha Madonny ze 14. století, 1‘35 m vysoká.

Na plášti relief sv. Václava 0‘06m

vysoký.

3. Výška 067 w, průměr 0⁻72 m; kolem koruny stojaté akanthy a nápis: GOSS MÍCH . IOHANN BALTHAZAR CR0MEL1VS VON TRIER IN LOBO-SITZ.

Pod nápisem visí festony; na plášti postava světce a nápis v obdélníkovém rámu :

TENTO ZWON DAL SLYTI NA SWVG WLASTNI NAKLAD MATIEG STYCHLY SAVSED SLATINSKY KE CTI A CHWALE BOZI A BLAHOSLAWENE PANIE MARIE A SWATEMV WACZLAWV LETHA PANNIE 1694.

Solany.

Popelnice, bronzy v museu Třebenickém.

KOSTEL sv. Martina, filiální, ve 14. stol. farní.

Budova orientovaná skládá se z nové věže i lodi a z gotického, kněžiště ze 14. stol. do tří stran osmihranu zakončeného; toto jest zcela prosté, opřeno pěti opěráky, které nesou na svých ústupcích úseky gotických řims. Vnitřek jeho 9'00 m dlouhý a 4'80 m široký má hladké stěny a klenbu křížovou se šestipaprskovým závěrem; žebra s prutem Středním o třech ploškách a s dvěma žlábky sedí při stěnách na jehlancovitých kon-solech s baldachinovou ozdobou a stýkají se ve dvou hladkých kulatých terčech. Vítězný oblouk špičatě lomený s hranami šikmo otupenými. Sank-tuární výklenek s lomeným, jednoduše profilovaným ostěním.

Zvony: 1. Výška 0‘85 ni, průměr 0’94 m., kolem koruny visuté stylisované květy, na plášti barokní relief sv. Martina na koni a nápis:

Dole:

VMGEGOSSEH VND VERGROESSERT VON F. HEROLD IN LEITMERITZ

1865.

SANCTE MARTINE ECCLESIAE PATRONVS PERMANE GEGOSSE 1693

2.    Výška 0⁻64 z/z, průměr 068, m z r. 1841 od Fr. Golda v Litoměřicích.

3.    Výška 034 m, průměr 037 m s nápisem (ne docela přístupným)

......FRANCK ME FYDIT PRAGAE 1755.

4.    Výška 0 25 ///, průměr 0 28 m, s nápisem:

VALENTIN LISSIACK HAT MÍCH GEGOSSEN 1743.

Straš kov.

KOSTEL sv. Václava, filiální, byl ve 14. stol. farním.

Bu d o v a orientovaná, gotická, z lámaného pískovce, omítnutá; skládá se z malé západní věžičky, obdélníkové lodi a z kněžiště zakončeného do tří stran osmihranu. Zevnějšek jest zcela obnoven, stěny hladké s okny pravoúhlými, kněžiště opřeno šesti opěráky. Jedině věžička přiléhající.

k severozápadnímu rohu lodi má zajímavý vzhled svými okénky; tato jsou na všech čtyřech stranách ve dvou řadách prolomena, a dole jednoduchá, štíhlá, s nosy v lomeném oblouku, nahoře dvoudílná s kružbami troj- a čtyřlistovými.

Vnitřek lodi 12’00 m dlouhý a 8'40 m široký, má hladké stěny a rovný strop. Vítězný oblouk špičatě lomený, na hranách otupený jest v náběhu obloukové části přerušen úseky řimsovými.

Kněžiště 9'00 m dlouhé a 5'60 m široké má klenbu o jediném kříži a závěru šestipaprskovém; žebra hruškovitého průseku sbíhají se ve dvou hladkých svornících a sedí vysoko ve zdi na konsolech, z nichž šest představují lidské hlavy; na dvou jsou vytesány andělé, z nichž jeden píská na píšťalu; druhý je značně otlučen. Sanktuarium a výklenek pro křeslo pontifikální jsou prostě goticky orámovány; v prvém zachovala se mřížka se starým zámkem.

Obraz na prkně, celé postavy sv. Václava, Vojtěcha a sv. Ludmily, slabé a přemalované dílo 16. století.

Obraz za hlavním oltářem, olejomalba na plátně, představující sv. Václava, chatrná práce znamenaná: F. Jo. Kutschera pinxit a. 1800.

Náhrobní kámen z červeného mramoru 095 m dlouhý a 045 ni široký, s vypuklým znakem (ve štítě šikmé břevno s vlnicí); minuskuiní nápis téměř docela vyšlapaný.

Náhrobní kámen z červeného mramoru L75 m dlouhý, 085 m široký se znakem (stojící jelínek); kolem nápis:

Beíí;a )9anie 157 — n pafek po Jě. Jtnfontnu umrjela gesí urovná pani Barbora \ Babepesstna . . . manpelka urojenefjo pana Haroslaroa Ber|kotoskef;o .... a na IDoborfjoberb toto porfjomana sout oqekaraa s nn;-raolemjmt boprni itela sme])o nijkrpssrni k rabosít a pnroín nnerpite amen.

Zvony: 1. Výška i průměr 1125 m\ na uchách masky, kolem koruny ornamentální pásek a visuté věnce vavřínové. Na plášti z jedné strany nápis:

OD prvního mého narozeni mdxx dvě stě a sedmdesát

LET PROSSLO NYNÍ

PODRVHY ZASE ZROZENI MÉHO POCYTAM OD ROKV BĚŽICYHO

MDCCXCI

WSSAK MLČEL SEM ZA MNOHO LET KDYŽ NAHODAV ZTRATIL

SEM HLAS

ZNOWV PRZELIT SWOLAWAT HNED WĚRŽICY LID POCYNAM ZAS K VYZWANI GEG W SWATYCH GEHO K WYPROSSENI SKRZ NÉ:

WSSEHO

ZWLASST STRASSKOW WODOCHOD WRASSKOW LAVCKY TĚCH ČTYŘ KE MNE PRIPATŘICYCH OBCY

POD SPRAWAV PASTIŘE DVCHOWNIHO WOGTĚCHA HERTZIGER

ŘEČENEHO

IANN WENZL KVHNER MIESSTANN PRASKY MNE SLIL ERASMUS KRVGER BISKVP PRASKY POSWIETIL.

Dole tři vrbové listy dle přírody odlité; na druhé straně pláště relief sv. Václava, kolem dolejšího okraje věnec visutých ozdob rokokových.

2.    Výška 0'95 m, průměr 1 03 m, kolem koruny opakuje se relief vraždění nemluvňat, na plášti z jedné strany relief Ukřižovaného s Matkou Boží a sv. Janem, z druhé strany kalich mezi dvěma sfingy a nápis:

LET HA PANIE MDLXXXX1III SLIT GEST ZWON TEN TO KE CZTY A CHWALE PAN V BVOHV WSSEMOHAVCI MV TOHO CSASV OSOB RICHTARZE MATIEGE KVZE LA MIKVLASSE DWORZAKA SSTIASNYHO SSRASTKY PETRA KOSTELNYKA GIRZIKA GONAKA RYCTARZE DA VSSY STANKA YAKVBA KRCZMARZE MARTYNA KOSTEL NYKA RYCHTARZE GANSV GIRZYKA TOMESA GYRSY KA RYCHTARZE RSIHY RSEZACZE TOMASSE KOSTELNÍ KA MYKVLASSE MIKSSE.

Dole akanthový věnec, pod ním ODE MNE MATAVŠSE WORZISSKA ZWONARZE W MIESSTIE RAVDNICY NAD LABEM SLIT GEST BVDD PANV BVOHV WIECNA CHWALA.

3.    Nepřístupný, má dle pamětní knihy školní nápis:

V roce 1730 Philipp vojvoda ze Zahani ve Slezsku Sv. Rz. Rzíše kníže z Lobkowic nechal mne ulít u Mikuláše Lva v Praze, v roce 1791 nákladem kostela zase mne przelil Johann Vacl. Kúhner v Praze.

4.    Na západní věžičce, měří 0‘35 m výšky a 0'32 m v průměru ; jest gotický, hladký, bez nápisu.

Vetlá.

Pojednání v rukop. sbírce topogr. v archivu Musea král. českého, panství Brozany.

KOSTEL sv. Jakuba většího, farní, již r. 1334 připomínaný, náležel ve 14. stol. k Roudnickému klášteru, jehož působením i nynější stavba kostela vznikla.

Budova orientovaná z lámaného kamene s pískovcovými nárožníky, omítnutá; západní věž jest románská, čtvereční loď s jižní předsíňkou a kněžiště do tří stran osmihranu zakončené jsou gotické, ze 14. století; přístavky na západní a severní straně nové.

Věž románská, k západní straně lodi přiléhající, jest půdorysu čtverečného, 3'60 m široká (síla zdí 1‘00 m), zvenčí úplně zmodernisovaná a o nové patro zvýšená, zbudována z malých kvadříků opukových, pečlivě vrstvených a z větších nárožníků pískovcových; na jižní straně dvě okénka obdélníková, 0 62 m vysoká a OTO široká, dovnitř silně rozšířena. Z věže vedl vchod na kruchtu pískovcem v polokruhu obložený, neprofilovaný, nyní zazděný, ve světlosti 1'50 m vysoký, 0⁻65 m široký.

13

Loď na každé z podélních stran prolomená dvěma barokními okny v polokruhu zaklenutými a ploše orámovanými; jest na severní straně opřena opěráky s ústupky, k jižní straně přiléhá předsíňka s portálem. Kolem lodi i kněžiště obíhá trnož opatřený v průseku mělkým žlábkem.

Kněžiště opřené osmi opěráky má tři okna v závěru a dvě na jižní straně, která vesměs zachovala starý štíhlý tvar dvoudílný s kružbami sestavenými z trojlístku, troj- a čtyřkruhu i měchýřku. Střecha nová, taškami krytá, sanktusová věžička barokní cibulovitá.

Portálem jižním, jehož ostění je prostě lomeno a v průseku článkováno (obr. 147) vstupuje se do předsíňky zaklenuté pravidelným křížem; žebra hruškovitého průseku stýkají se v kulaté hladké terči a sbíhají

\\

II i

1!

Obr 146. Vetlá. Půdorys kostela, t/;!no.

v koutech při zdi na jehlancovité konsole. Z předsíňky vede do lodi kostela druhý portál, ve světlosti 2‘40 m vysoký a L30 m široký v lomeném ostění bohatěji profilovaný dvěma hruškovitými články, oblounem a třemi žlábky (obr. 147).

Vnitřek kostela světlý, vysoký a velice úhledný.

Loď jest 9‘60 m dlouhá, 10’50 m široká a 10⁻55 m vysoká; hladké její zdi prolomeny čtyřmi barokními okny. Uprostřed vypíná se na krychlovém podvalu a na patce kulatý, štíhlý sloup, 8'40 m vysoký, 0'50 m silný; tento jest hlavní oporou klenby, která se skládá v západní polovici ze dvou pravidelných křížových čtverců, ve východní polovici ze tří nepravidelných oddílů; prostřední pole jest trojhranné s třemi žebry, obě krajní lichoběžná se čtyřmi žebry. V každém z pěti oddělení klenbových nalézá se malý terčovitý svorník. Zebra hruškovitého průseku sedí při stěnách ve výši 6'80 m na ozdobných konsolech jehlancovitých; prostřední zabíhají přímo na sloup (obr. 147).

Vítězný oblouk na 600 m rozpjatý, v tupém úhlu lomený, vznáší se volně až téměř ku klenbě; jeho ostění jest členěno hrubým článkem hruškovitým, postranními širokými žlábky a krajními oblouny (obr. 147).

Kněžiště 13 00m dlouhé, 7‘00 m široké a 1020 m vysoké (síla zdí 0⁻70 ní), má hladké stěny do tří stran osmihranu zavřené. Klenba skládající se ze dvou křížových obdélníků a šestipaprskového závěru má žebra, niky a konsole téhož tvaru jako klenba lodní; jest poněkud nižší než tato (k sole ve výši 5'70 ní).

Vchod

sakristie má pra- y\ voúhlé pažení o-pukové, profilované a v hořejších koutech malými výstupky vyplněné. Staré dvéře prostě po-bitéplechem,mají jednoduchý gotický zámek.

S a n k t u a -rium nástěnné, čtyřhranný výklenek zavřený mřížkou s plechovými růžicemi.

Kazatelna opuková, ze 16. století, stojí na nízkém, slabém |p§ sloupci se čtyřhrannou patkou a krouceným dříkem ; poprsnice je sestrojena ze

šestihranu, hladká pole jsou orámována oblouny, nahoře zakončena římsou, na schodnici tulipánová kytice v plochém reliefu.

Křtitelnice cínová, 0'87 m vys., na třech nohách, které vybíhají z bra-datých mask a končí pětiprstými drápy; kotel 063 m široký jest na plášti ozdoben gotickou arkádou, v níž stojí malé postavy Spasitele a 12 apoštolů (některé jsou cínové, některé ze zvonoviny); na třech lvích hlavách visí kruhy; na hořejším okraji tři mužské hlavy ze zvonoviny; mezi nimi a na spodním okraji nápis doprovázený řadou visutých gotických lilií, velice poškozený a špatně čitelný;

nahoře: bicenfc . . . hna qut (?) rrebiberif cl baptijafus fuerif . . .

$ erií siru! tu principtu . . . pafrts cí jtlii cí spirtfm orb cm uniuersum rí přebale

svor-

on-

do

Ét

m,

WĚĚtk

Obr. 147. Vetlá. Průseky : 1. ostění jižního portálu zevnějšího, 2. dveří do sakristie, 3. žebra klenbového, 4. ostění jižního portálu vnitřního, 5. vítězného oblouku,

6. okna, o-

13*

dole: gloria pafri ri ftíin ri spiritu! sattcfo statí eraf in ptincipio fus santft íjui rrebiberif (!)

Stojan na svíčky, kovaný, 210 m vysoký, nevalné práce z 18. stol.

Relikviář 0'125 m vysoký, křížový, z broušených kusů křišťálových, spojovaných paprskovitým kováním z pozlaceného stříbra, 18. století.

Zvony: 1. nově ulit 1834. Dle Wahnera (v archivu musejním: litom. okr. II. 445) zněl nápis původního zvonu: fttsa e í) caparta i fjtUtOC sri iacobi + in nnntie bi n ante s a °bi tt m °rrrrnii ⁰ (1407).

2.    Výška i průměr 10⁻7 m\ ucha s pletenou ozdobou, kolem koruny nápis přerušený honcem, nesoucím zvěř: Títtyň bojiíjO rcccc⁰ 3£nn° fenfo prmt bielan ♦ k ♦ s • iakubu bn roeflt nb Mistra ffjontafjie m lity.

Na plášti relief sv. Jakuba, pěkně vylitý.

3.    Výška i průměř 0'60 ?«, hladký, na nepřístupné straně zadní nějaký relief, 18. století; nápis, snad dle Wahnera 1. c.:

A FAME PESTE BELLO ET TEMPESTATE LIBERA NOS IESV CHRISTE

A. MDCCXV

Jfeiíiger Menpeslae bifle nor bie ^fabf nnb Jtanbe.

GOSS MÍCH NICOLAVS LÓW IN PRAG. ANNO 1719

4.    Sanktusový zvon nepřístupný, dle inventáře zní nápis:

Ja spráni; íjejíntanstní Mikuláše Mariana Mileuskéřjb ^fanislan ponař Bottbnirkt; slil tne leía 1641. Jtne Maria.

Vrbka.

Nalezeny kamenné mlaty. — Majetek rolníka p. Kaliny.

Vrbice.

Kamenné mlaty — majetek rolníka p. Laudy.

Zelevice.

Popelovité vrstvy se střepy.

V

Zidovice.

Při cukrovaru hroby žárové z doby císařství římského: mezi nimi kostry s. — j. položené; předměty, hlásící se ke kultuře provinciální římské v zámku Roudnickém — Pam. IX. 961. VII 577

í KRAKÓW "

DOPLŇKY.

Ku řádku 7. na str. 39: Na ostění tomto jsou vyryty kamennické značky:

Ku řádku 7. na str. 64: Také tvar pilířů v kryptě a články prostupující její klenbu poukazují rozhodně k tomu, že již původně celý Kostel zaklenut byl.

Na stránce 83 přidati třeba k popisu monstrance: chebská práce.

Na stránce 186. třeba při popise pečetidel městských poznamenati, že nejstarší pečeť Roudnická nalézá se v archivu Budyňském.

Na stránce 193. zařaditi sluší zříceninu hradu Šebína nad Oharkou, z něhož se však zachovaly jen nepatrné zbytky zdivá zarostlé lesem.

*

!

JMÉNA MÍST.

Bechlín. 1. Běškovice — Horní. 2. Brozany. 5. Brzánky 19. Bříza. 19. Budeničky. 19. Budyně. 20. Ctiněves. 44. Černoušek. 46. Černoves. 49. Dobřín. 51. Doksany. 51. Dolánky. 87. Dubany. 92. Dušníky. 97. Hasenburg. 97. Horka. 97. Charvatce. 97.

Beřkovice

Chotěšov. 107.

Chvalín. 108.

Ječovice. 109.

Klepý. 110.

Sv. Kliment. 113. Kostelec. 113. Kostomlaty. 116.

Kostice. 118.

Křesín. 119.

Ledčice. 123.

Libkovice. 124. Libochovice. 124. Libotěnice 140.

Livousy. 142.

Loukořany. 142.

Lounky. 143.

Mileticko u Budyně. 144. Mšeno. 144.

Počáply Horní. 145.

Podbradec. 145. Poplzí. 145. Přestavlky. 145. Račíněves. 146. Radovesice. 149. Ředhošť. 149. Řip. 152. Rohatec. 155 Roudnice. 156. Roudničky. 189. Sedlec. 189 Slatina. 189. Solany. 191. Straškov. 191. Vetlá. 193. Vrbka. 196. Vrbice. 196. Želevice. 196. Židovice. 196.

JMÉNA UMĚLCŮ.

Bartholoměj z Nov. Města Pražského, zvonař. 124

Brandl Petr, malíř. 52. 75.

Broggio Octavian, stavitel. 158.

Bukleshain Ouidon ze Štýrska, pozlacovač. 126.

Canderar Karel, zedník. 129. de Caratti Francesco ze Štýrska, pozlacovač, 126.

z Cimperku Brykcí na Nov. Městě Pražském, zvonař. 51. 97. 105. 112 116. de Colombo Pietro, stavitel. 157. Columbani Petr Pavel, stavitel 126.

Com Nicola, zednický mistr. 186.

Cromeli Johann Balthasar, zvonař. 142. 190.

Cziczovský Matěj z Kostomlat, polír. 46. Cžok Filip, polír. 125.

Dietrich Zacharias z Prahy, zvonař. 84. 97. 123.

Dittmann Josef z Bíliny, pozlacovač. 126. Dominik, stavitel. 125.

Eder Bartholoměj, řezbář a sochař. 25. 26.

34. 35. 126. 137.

Fibing Christian, malíř. 44.

Franck Frant. Ant. z Prahy, zvonař. 46. 191.

Franz Antoni, zlatník. 48.

Franzin Maxmiliána, zlatník 48.

Frycz Tomáš z Roudnice, zvonař. 123. 127. 128. 148. 151. 181.

Gebehler Christian, kameník v Roudnici 186. Gieorgius, zvonař. 49.

Gold Franz z Litoměřic, zvonař. 108. 191. Gut František, varhanář. 126.

Gut Matěj, varhanář. 126.

Hennevogel Jan, stukater. 150. 174.

Herold F., zvonař v Litoměřicích. 191. Hiebel Jan, malíř. 73. 74. 82.

Hillibranth, zvonař. 18.

Hofman Baltazar, zvonař. 122.

Hornýšta Martin, tesař. 158.

Jaroš Tomáš z Brna, zvonař. 34. 84. 96. 142.

Joannes, zvonař. 104. 112.

Klein Josef, řezbář. 126.

K5nig Jan Ignác, stukater. 174. 177.

Kohl Ludwig, malíř 47. 54. 76.

Koucký Jiří, zednický mistr. 2.

Krebs Martin, tesař. 158.

Kiihner, zvonař. 148.

Kuhner Johann Georg z Prahy, zvonař.

29. 51. 91. 117. 124. 128.

Kuhner Johann Wenzel z Prahy, zvonař.

105. 148. 192. 193.

Kutschera F. Jo., malíř. 192.

Langhoff Franz, kameník. 48.

Lauermann Fr., sochař 54. 76.

Lederer Xaveři, sochař. 5,

Lemaire Francois, zahradník. 83.

Link Arnošt, řezbář 111.

Lissiak Valentin z Nov. Města Pražského, zvonař. 46. 91. 127. 191.

Loew Nicolaus z Prahy, zvonař. 84. 110.

144. 152. 192. 196.

Mithofer Jakub, kameník. 129.

Munch Paulus z Loun, zvonař. 107, Nosecký Siard, malíř. 126.

Orsolini Carlo, stavitel. 157.

Pakeni Jan z Malé Strany, zlatník. 83. 151.

Peir (Bayer) Rochus, stukatér. 74.

Polák Martin z Budyně, truhlář. 126. 189. Redelmayer G., malíř. 54. 58.

Rechziegel Jiří, polír 46.

Reiner Václav Vavřinec, malíř. 184.

Ritz Antonín, stavitel. 184.

Rusch Jan, varhanář. 141.

Santini, stavitel. 183.

Škola Václav, stavitel vodní. 188.

Schmied Antonín, stavitel. 46.

Schoenfeld Antonius z Prahy, zvonař. 105. Schwarzenberger Jan, tesař. 2 Spiegl Leopold, varhanář. 177.

Sspicz Matieg, zvonař. 180.

Stanislav z Roudnice, zvonař. 18. 196. Šturm Jan, sochař. 96.

Tomáš, zvonař. 144. 190.

Tomáš z Litoměřic, zvonař. 17. 51. 142. 152. 154. 195.

Tomáš z Prahy, zvonař. 178.

Vilém z Avignonu, stavitel. 157. 188. Walther Christoff, zvonař. 1.

Woržissek Matouš z Roudnice, zvonař. 46. 181. 193.

zachovaly, určití — pokud možno — jich vznik a původ, odhadnout) uměleckou a historickou jich cenu a konečně označiti ony památky, na jejichž zachování obzvláště záleží. Vytčen tu programm úmorné drobné práce pro celá takřka pokolení pracovníků, práce však nevyhnutelné, aby se mohlo na jisto postaviti, jak umění výtvarné v království Českém se vyvíjelo, odkud první motivy přicházely, jak se vytvářily, jakou měrou umělci cizí zde spolupůsobili, a co přímo z ciziny k nám bylo přivezeno; neboť jen podrobnou znalostí všech památek umění může se dojiti k ocenění vývoje tohoto umění neboli ku správným jeho dějinám. Mimo tento theoretický, velice žádoucí výsledek možno však i očekávati, že podrobné poznání, jak se umění u nás vyvíjelo, nezůstane bez účinku na umělce výtvarné, jakož i na správu zemskou a veřejnost naši, aby zachovány byly ony památky, jež pro vývoj umění domácího jsou zvláště charakteristické a naprosto zasluhují, aby byly ušetřeny a zachovány.

Archaeologická kommisse sestoupila se poprvé 8. května 1893, podala velesl. výboru zemskému dobré zdání o zachování památek domácího umění výtvarného a starožitností domácích vůbec, sjednala svá organisační pravidla, rozdělila se v odbory: praehistorický, historický a lidový- Jakožto přední úlohu vytkla si zdělati Soupis památek historických a uměleckých v království Českém, snesla se na příslušných pravidlech a vyslala své delegáty do jednotlivých okresů. Dosud vyšlo osmnáct dílů soupisu. Zvláštní t pořadí tvoří soupis král. hlavn. města Prahy, jehož část, obsahující Soupis pokladu Svatovítského a Soupis knihovny kapitulní, podaná již veřejnosti.

Přední zásluhu o rychlé uskutečnění podniku tak vážného má zemské zastupitelstvo království Českého, které nejen poskytlo nezbytné podpory hmotné, ale i zvláštními oběžníky praesidialnými doporučilo podnik ten úřadům samosprávným v příslušných okresech; také veledůstojné konsistoře vřelým doporučením podporovaly práce, jež ostatně i širší obecenstvo provázelo zájmem, porozuměním i všestrannou podporou.

S obzvláštním uznáním sluší podotknouti, že i peněžitá pomoc z okresů zkoumaných na důstojné vydání soupisu se dostavila. Soupis památek Pražských umožňuje značná subvence, kterou k tomu účelu poskytuje král. město Praha.

Do soupisu jsou pojaty:

1.    památky praehistorické krátkým označením;

2.    památky umění stavitelského, sochařského, malířského od románské doby do počátku XIX. století; předměty uměleckého průmyslu, pokud nejsou v majetku soukromém; stavby historicky důležité, jako hrady, opevnění, mosty a j.

Soupis bude se vydávati jazykem českým i v překladě německém pro každý politický okres zvlášť; ročně zamýšlí se vydati 4 až 5 okresů.

Ke skupinám okresů podle starodávných krajů přidána bude úvodní stať o památkách lidového umění, a zároveň uvede se příslušná literatura. Při popisování ustanoveno šetřiti největší stručnosti.

WYBZiAtY FOLITECHNICZNE KRAKÓW

PQ

CS

52

== Publikace anologicke koiisse [ Sonpis památek historických a umělec!

■BBBB J

5*

Svazek

Druk. U. J. Zam. 356. 10.000.

I.    Politický okres kolínský. Napsal Karel B. Mádl. Cena na papíře

obyčejném K 3’—, na papíře velínovém..........

II.    Politický okres lounský. Napsal Dr. Bohumil JMatějka. Cena

na papíře obyčejném K 2/40, na papíře velínovém.....

III.    Politický okres sedlčanský. Napsali Dr. A. Podlaha*. Ed. Sittler.

Cena..........................

IV.    Politický okres roudnický. Napsal Dr. Bohumil Matějka. Cena V. Politický okres milevský. Napsali Dr. A. Podlaha a Ed. Šiltler.

Cena.........................

VI. Politický okres mělnický. Napsal Dr. A. Podlaha. Cena .

VII. Politický okres klatovský. Napsali Ferdinand Vaněk a Dr. Karel Hostas: Soudní okresy klatovský a nýrský. F. A. Borovský-.

Soudní okres plánický. Cena...............

VIII. Politický okres ěesko-budějovieký. Sestavil Josef Bráníš. Cena

IX.    Politický okres rokyeanský. Napsal Dr. Antonín Podlaha. Cena

X.    Politický okres třeboňský. Provedli Frant. Mareša Jan Sedláček.

Cena.......................

XI.    Politický okres chrudimský. Napsal Dr. Karel Chytil. Cena .

XII.    Politický okres sušický. Napsali Dr. Karel Hostas a Fetdinand

Vaněk. Cena.......................

XIII.    Politický okres příbramský. Napsal Dr. Antonín Podlaha. Cena

XIV.    Politický okres Jin dřiehohradeeký. Napsal Dr. Josef Novák. <£

XV.    Politický okres karlínský. Napsali Dr. A. Podlaha a Ed. Šittler.

Cena............... .........

XVI.    Politický okres vysokomýtský. Napsal Zdeněk Wirth. Cena .

XVII.    Politický okres domažlický. Napsali Ferdinand Vaněk a Dr.

Karel Hostas. Cena ...................

XVIII. Politický okres pelhřimovský. Napsal prof. Josef Soukup.

K 4-50

»    3-60

»    4-80

»    7-40

» 6-80 »    9-—

» 6—

»    3 60

»    3-50

»    6-50

ena

»    6-50

»    7-20

» 11-50

» 10 -» 8 —

»    2'50

Sonpis lidových památek v království Českém.

I. Lid na Hlineeku. Fodává Dr. Karel V. Adámek. Cena . . .

Topographie der histor. u. Knnst-Denkmale im Konigreiche Bohmen.

Band

I. Politiseher Bezirk Kolin. Verfasst von K. B. Mádl. Preis . . II. Politiseher Bezirk Laun. Verfasst von Dr. Bohumil Matějka. Preis

III.    Politiseher Bezirk Selěan. Verfasst von Dr. A. Podlaha und

Ed. Sittler. Preis....................

IV.    Politiseher Bezirk Raudnitz. Verfasst von Dr. Boh. Matějka. Preis

V.    Politiseher Bezirk Můhlhausen. Verfasst von Dr. Anton Podlaha

und Ed. Šittler. Preis...................

VI.    Politiseher Bezirk Melnik. Verfasst von Dr. Anton Podlaha. Preis IX. Politiseher Bezirk Rokytzan. Verfasst von Dr. A. Podlaha. Preis .

XIII. Politiseher Bezirk Příbram. Verfasst von Dr. A. Podlaha. Preis . XV. Politiseher Bezirk Karolinenthal. Verfasst von Dr. A. Podlaha. Preis..........................

K 450 »    3-60

»    4 80

7’40

» 6'80 »    900

> 6 00 »    7*20

Tiskem Aloisa Wiesnera v Praze, knihtiskaře České akademie císaře Františka Joseía pro vědy, slovesnost a umění.

*

y

/

f

%

s

/

♦

/

'v

\

WYDZIAEY POLITECHNICZNE KRAKÓíV

dtdt tívppt/ * m ■

Bibliotéka Politectiniki Krakow-skiej

E 111-307274

Kdn., Czapskich 4 — 678. 1. XII. 52. 10.000

Bibliotéka Politechniki K»akowskie|

100000301133